Справа № 298/309/21
Номер провадження 3/298/262/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року, складеного ст.ДОП СП ВП №2 Ужгородського РУП, ст.лейтенантом поліції В.Чума, «так 15.03.2021 року близько 10.00 год. гр. ОСОБА_1 , перебувала в смт. В.Березний вул.Шевченка без документів, що посвідчують її особу, чим порушила постанову КМУ №104 від 17.02.2021 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялася.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суддя приходить наступного висновку.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За способом викладення диспозиція частини 1 статті 44-3 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Такими нормативно-правовими актами є Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інші акти законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року зазначено, що гр. ОСОБА_1 перебувала у смт. Великий Березний, вул. Шевченка без документів, що посвідчують її особу. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом поліції за ч.1 ст.44-3 КУпАП, як порушення вимог Постанови КМУ №104 від 17.02.2021 року.

Суд звертає увагу, що постановою КМУ № 104 від 17.02.2021 року внесено зміни до певних існуючих і діючих актів КМУ, які встановлюють правила щодо поведінки людей під час дії карантину, санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми. При цьому, поліцейським не зазначено, який саме пункт (підпункт) такого акту порушила ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, вбачається що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року, складеному стосовно гр. ОСОБА_1 , не зазначено відповідного нормативно-правового акту, за порушення якого відповідальність передбачена ст. 44-3 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що суть вчиненого адміністративного правопорушення у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року, складеному стосовно гр. ОСОБА_1 викладена невірно.

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч наведеному у протоколі містяться виправлення, що є неприпустимим.

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суддя приходить переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року, складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, уповноваженою особою не було надано жодних належних та допустимих доказів.

Що стосується наявного у матеріалах справи рапорта ст.ДОП СП ВП №2 Ужгородського РУП, ст.лейтенантом поліції В.Чума, який датовано 15 березня 2020 роком, при тому, що правопорушення вчинено 15 березня 2021 року, то такий факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не підтверджує. Крім цього, рапорт працівника поліції, який долучений до матеріалів справи, на переконання судді, не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки відноситься до внутрішніх службових документів, складений зацікавленою особою ст.ДОП СП ВП №2 Ужгородського РУП, ст.лейтенантом поліції В.Чума, який в тому числі здійснював оформлення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суддею звертається увага на те, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо виявлення ОСОБА_1 без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, саме в смт. В.Березний вул.Шевченка .

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744059 від 15 березня 2021 року, складеному стосовно гр. ОСОБА_1 , не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.