Справа № 936/139/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
14.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Шуста В.В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 24 березня 2020 року
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, непрацюючий,
визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..
В апеляційній скарзі захисник Шуста В.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Вважає, що поліцейськими був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомого спеціального технічного засобу, відмова водія від проходження такого огляду також не зафіксована. Отже, ОСОБА_1 був незаконно затриманий поліцейськими, обмежений у пересуванні та доставлений до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Проте, у медичному закладі пройти огляд на стан сп`яніння ні лікарі, ні поліцейські ОСОБА_1 не пропонували. Натомість лікар ОСОБА_3 , який є одним зі свідків «відмови», після спілкування з ОСОБА_1 , заповнив акт огляду № 32 від 09.02.2020, в якому ознак стану алкогольного сп`яніння не зазначив, водночас в якості свідка підписав протокол про адміністративне правопорушення, складений поліцейським ОСОБА_4 , погодившись з виявленими ним ознаками стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Такі дії лікаря ОСОБА_3 , як і іншого свідка лікаря ОСОБА_5 на думку захисника, викликають сумнів у їх неупередженості. Вказує і на те, що суд взяв до уваги відеозаписи «нібито працівників поліції, які зафіксували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння», які не є записами з нагрудної камери поліцейських, на них відсутня дата та час зйомки, отже встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду саме у закладі охорони здоров`я, саме 09.02.2020 з 18.10 до 18:20 неможливо. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Шусти В.В., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 та адвокат Шуста В.В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та адвоката Шусти В.В. на її розгляд - 01.07.2020, 07.04 та 22.11.2021. При цьому береться до уваги, що адвокат Шуста В.В. неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін, посилаючись на поважність причин неявки до апеляційного суду, одночасно не надавши будь-які докази у підтвердження поважності причин неявки.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ці вимоги закону в справі дотримані.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП ).
Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з підпунктом «а» пункту 2.9 Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За приписами п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Отже, установлений порядок огляду на стан сп`яніння передбачає проходження його на місці зупинки транспортного засобу і тільки після відмови водія від проходження огляду на місці зупинки в найближчому закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що «матеріалами справи не встановлено, з якої причини огляд ОСОБА_1 не був проведений на місці зупинки транспортного засобу», однак суддя дійшов висновку про те, що «відмова ОСОБА_1 від проходження медичного освідчення в закладі охорони здоров`я є доведеною та достатньою підставою для адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП».
В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався у постанові на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 388019 від 09.02.2020, пояснення свідків, відеозапис працівника поліції, копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 09.02.2020 та складеного на підставі нього висновку, відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, викладені у направленні водія на огляд до КНП «Воловецька ЦРЛ ВРР».
Ці докази переконливо підтверджують висновки судді, викладені в оскарженій постанові.
Від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, про що вказано у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 09.02.2020 (а. с. 4) та зафіксовано на відеозаписі (а. с. 30).
Ст. 251 КУпАП, передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення може бути, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Тобто, що це має бути виключно видеозапис з нагрудної камери поліцейського, законом не передбачено.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники СРПП № 2 Воловецького ВП Голянич М.М. та ОСОБА_6 були упереджені під час зупинки, пропозиції направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.
Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, - лікарів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, законом не встановлено заборону участі лікаря у якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідком може бути будь-яка особа, яка є очевидцем діянь, скоєних у її присутності. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині також відхиляються.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). Матеріалами справи, у тому числі й відеозаписом підтверджується, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських, а доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляє.
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, така відмова підтверджена матеріалами справи і що жоден з доводів, наведених в апеляційній скарзі, не узгоджується з матеріалами справи, апеляційний суд погоджується з висновком судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з рішенням про накладення на нього адміністративного стягнення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів апелянтом - адвокатом Шуста В.В. не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 та адвокат Шуста В.В., не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Шуста В.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 24 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН