ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3433/21 Головуючий в 1 інстанції Корольчук Н.В.
Номер провадження 33/819/363/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Орловської Н.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.140 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого інженером дільниці з експлуатації та ремонту водопровідних мереж служби водопостачання МКП ВУВКГ м. Херсона,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова мотивована тим, що згідно протоколу серії ДПР №100206 від 12.02.2021 року ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за ремонт водопровідної мережі, не вжив своєчасних заходів щодо негайного засипання та ущільнення ґрунту в розритті, відновлення дорожнього покриття, а також огородження та позначення відповідними технічними засобами організації дорожнього руху місця розриття. В результаті чого 30.09.2020 року близько 02-30 год. у м.Херсоні на вул. Робоча 117, водій ОСОБА_2 , керуючи т.з. ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на провал після розриття розміром 2м.х1,5м.х 1м., внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Дані протоколу та доданих до нього документів свідчать, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Проте з огляду на сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого ст. 38 КУпАП, суд вважав за необхідне закрити провадження у справі.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 12 серпня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, пропущений з поважних причин. В обґрунтування клопотання зазначив, що постанова була винесена за його відсутності, про наявність вказаного судового рішення дізнався лише 01.07.2021р. Апеляційна скарга була подана 06.07.2021р., проте ухвалою Херсонського апеляційного суду від 05.08.2021р. повернута внаслідок відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження. Проте, повертаючи апеляційну скаргу апеляційний суд не встановив дійсну дату отримання заявником оскаржуваної постанови, а виходив з помилково зазначеної дати 01.06.2021 р. замість належного 01.07.2021р. У зв`язку з цим апелянт вимушений повторно звернутися з апеляційною скаргою. З огляду на викладене вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та просить його поновити.

Крім того, ОСОБА_1 просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2021 р. скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідальність за неналежне утримання вулично дорожньої мережі має нести власник автомобільної дороги орган місцевого самоврядування або спеціально уповноважений ним орган. Судом першої інстанції не встановлено, чи є ОСОБА_1 посадовою особою, відповідальною за належне утримання та ремонт автомобільних доріг місцевого значення. Апелянт зазначає, що на вказаній ділянці автомобільної дороги 29.09.2020р. ремонтною пригадою МКП «ВУВКГ м. Херсона» під керівництвом ОСОБА_1 проводились аварійно відновлювальні роботи по усуненню витоку води із водопровідної системи з одночасним встановленням залізобетонного оглядового колодязя. Після проведення завершення аварійних робіт місце розриття було належним чином засипане ущільнюючим ґрунтом в рівень з дорожнім покриттям. Розмиття ґрунту в місці розриття відбулося внаслідок великої кількості опадів у вигляді зливового дощу. При цьому, на місці події через кількість води утворилася водяна перешкода, яку водій міг і повинен був помітити та відреагувати належним чином, зменшивши швидкість, аж до зупинки транспортного засобу, як того вимагають ПДР. З огляду на викладене апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені такі обставини.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як встановлено судом, останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2021р., з урахуванням положень ч.2 ст. 294 КУпАП, є 09.04.2021р.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 30 березня 2021 року проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази виклику ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 30.03.2021р., а також докази направлення та вручення останньому копії оскаржуваної постанови.

Заявник зазначає, що копія оскаржуваного судового рішення отримана ним лише 01 липня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 06 липня 2021 року (а.с.18), тобто в межах десятиденного строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 05.08.2021р. апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1 , роз`яснено право останнього повторно подати апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа (а.с.34) копія вказаної постанови апеляційного суду направлена на адресу заявника 06.08.2021 р. Проте, інформація про отримання ним вказаного судового рішення в матеріалах справи відсутня.

Заявник зазначає, що з постановою Херсонського апеляційного суду від 05.08.2021 р. ознайомився лише 11.08.2021р. на офіційному сайті судової влади України з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Повторно апеляційна скарга подана ОСОБА_1 12.08.2021 р. через Херсонський міський суд Херсонської області.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, матеріали справи не містять іншої, ніж зазначеної заявником, інформації щодо дати отримання ним копії оскаржуваної постанови та постанови Херсонського апеляційного суду від 05.08.2021 р., а повторна апеляційна скарга подана невідкладно після ознайомлення з вказаним судовим рішенням, що свідчить про добросовісність ОСОБА_1 , як користувача процесуальними правами, тому доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати обґрунтованими, пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга - розгляду.

Щодо суті справи

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до приписів ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні на підставі яких у встановленому законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення., поясненнями свідків та особи, яка притягується до відповідальності, показаннями технічних приладів.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 12.02.2021р., зазначено, що 30.09.2020 року о 02.30 год. у м. Херсоні по вул. Робочій, 117 ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за проведення ремонту водопровідної мережі, не вжив заходів щодо негайного засипання і ущільнення ґрунту в розритті, відновлення дорожнього одягу, а також огородження та позначення відповідними технічними засобами організації дорожнього руху в місці розриття, в результаті чого водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на провал після розриття розмірами 2 х 1,5 х 1 м., внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.3.1.11 ДСТУ 3587-97, п.11 постанови КМУ 198-1994, п.1.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Частиною 4 ст. 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, що спричинило створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Конструкція наведеної норми та протиправні дії, інкриміновані ОСОБА_1 , дають можливість дійти висновку, що останній як суб`єкт відповідальності за ст. 140 КУпАП є спеціальним, тобто таким, що за своїми функціональними обов`язками є особою, відповідальною за відновлення дорожнього покриття на ділянці проїжджої частини, визначеної згідно протоколу, і яка має недоліки, не усунені внаслідок ремонту водопровідних мереж, про що і зазначено в протоколі.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 визнає, що 29.09.2020 року за адресою м. Херсон, вул. Робоча, 117 ремонтною бригадою МКП «ВУВКГ м. Херсона» під його керівництвом проводилися аварійно відновлювальні роботи по усуненню витоку води із водопровідної системи, у зв`язку з чим було здійснено розриття ґрунту.

30.09.2020 р. автомобіль ЗАЗ 110307 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , здійснив наїзд на провал, який утворився після розриття, що підтверджується схемою місця ДТП. (а.с.5)

Внаслідок цього автомобіль ЗАЗ 110307 д.н.з НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно акту обстеження ділянки вулично шляхової мережі від 30.09.2020 р., на проїзній частині виявлено яму глибиною близько одного метра, діаметром від одного до двох метрів, з рівними краями, огородження місця проведення дорожніх робіт, дорожні знаки та дорожня розмітка відсутні. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає безпеці дорожнього руху. (а.с.6)

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів визначені Державним стандартом України №3587-97 «Безпека дорожнього руху», згідно пункту 3.1.11 якого відновлення дорожнього одягу у разі розриття проїзної частини вулиць і доріг необхідно здійснювати негайно після засипання і ущільнення ґрунту в розритті. До відновлення дорожнього одягу місце розриття і підходи до нього повинні бути огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 , будучи інженером дільниці з експлуатації та ремонту водопровідних мереж служби водопостачання МКП «ВУВКГ», тобто відповідальною особою, здійснив розриття ґрунту автомобільної дороги, проте не забезпечив огородження і позначення відповідними технічними засобами місця розриття до відновлення дорожнього одягу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення ОСОБА_1 п.3.1.11 ДСТУ 3587-97, п.1.5 ПДР України, та як наслідок, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п.11 постанови КМУ №198-1994 з огляду на наступне.

Так, частиною 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» визначено обов`язки посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд.

Пунктом 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» визначено обов`язки власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій.

Оскільки ОСОБА_1 не відноситься до переліку посадових осіб, обов`язки яких визначені вказаними нормами, тому не може нести відповідальність за їх порушення.

Проте, вказана обставина не виключає відповідальності ОСОБА_1 за порушення п.3.1.11 ДСТУ 3587-97, п.1.5 ПДР України, що виразилося у незабезпеченні огородження і позначення відповідними технічними засобами місця розриття до відновлення дорожнього одягу, про що було вище зазначено судом.

Посилання апелянта на те, що розмиття ґрунту в місці розриття відбулося внаслідок значної кількості опадів, а водій постраждалого транспортного засобу повинен був помітити водяну перешкоду та відреагувати належним чином, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують відповідальність ОСОБА_1 , як посадової особи, яка не забезпечила огородження і встановлення технічних засобів у місці розриття до відновлення дорожнього одягу.

Також апеляційний суд не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги фотографії проїзної частини, на яких зображено наявність огородження та дорожнього знаку «ремонтні роботи», оскільки вказані фото не містять дати та часу їх виготовлення, а тому не можуть бути визнані належними доказами. Крім того, відсутність огородження та дорожніх знаків підтверджена актом обстеження ділянки вулично шляхової мережі від 30.09.2020р.

З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 140 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Нормами ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення у справах, підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення мало місце 29 вересня 2020 року, і на момент розгляду справи в суді першої інстанції передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, тому суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі з вказаних підстав.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Н.В.Орловська