П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Ново-Одеса Миколаївської області, з вищою освітою, обіймаючого посаду заступника командира мінометної батареї з морально- психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

28.10.2014 року громадянин ОСОБА_1 призваний на військову службу та проходить її за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступник командира мінометної батареї з морально-психологічного забезпечення, у військовому званні «старший лейтенант». Старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи всупереч інтересам служби та вимогам ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушив встановлений порядок несення військової служби. Так, 11.08.2021, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2021 №157-НР старший лейтенант ОСОБА_1 виконував обов`язки чергового по військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим тимчасово був наділений всією повнотою розпорядчої влади стосовно усіх військовослужбовців рівного з ним чи нижчого військового звання.

У відповідності до вимог ст. 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці строкової військової служби звільняються з розташування військової частини командиром роти в установленому командиром військової частини порядку. Згідно ст. 219 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у визначений час черговий роти шикує військовослужбовців, які мають дозвіл на звільнення, і доповідає головному сержантові роти. Головний сержант роти перевіряє їх за списком, а також їх зовнішній вигляд, знання ними правил поведінки у громадських місцях, наявність військових квитків і видає їм записки про звільнення. Черговий роти вносить їх прізвища до книги обліку звільнених, складає список і представляє звільнених черговому частини.

Однак, 11.08.2021 близько 11.30 старший лейтенант ОСОБА_1 , в порушення визначеного Статутами Збройних Сил України порядку звільнення військовослужбовців строкової військової служби з розташування військової частини викликав до себе військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_2 , та наказав останньому вийти в місто, а саме (м. Ужгород, площа Ш. Петефі), щоб забрати іншого військовослужбовця та провести його додому. При цьому записки про звільнення солдату ОСОБА_3 старший лейтенант ОСОБА_4 не виписав, більше того відпустив солдата строкової військової служби у звільнення без особистих документів. Так, у зв`язку з виконанням обов`язків чергового по частині, старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи наділеним всією повнотою розпорядчої влади 11.08.2021 перевищив свої службові повноваження, а саме відпустив військовослужбовця строкової військової служби в місто без підтверджуючих на те документів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , у якій він просить розглянути справу без його участі та зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП визнає повністю, просить найменш суворе покарання.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі суддя приходить до наступних висновків.
Частиною 2 ст.172-14 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.
Характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.
Перевищення службових повноважень це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої владні повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Як зазначено в листі Верховного Суду від 13 липня 2018 року «особливий період» в Україні діє з 17.03.2014 року, зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду № 205/1993/17-ц, 131/1449/16-ц, 727/2187/16-ц, 211/1546/16-ц, 127/13998/17.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, окрім визнання ним своєї вини, також підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЛВУ №193 від 12.08.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі серії ЛВУ №193 від 12.08.2021 року, в яких останній зазначив, що близько 11:30 год. 11.08.2021 року відпустив військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_5 в місто, щоб той провів іншого військовослужбовця додому, при цьому записки про звільнення солдату ОСОБА_3 не виписав; наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 10.08.2021 року, №157-НР, згідно якого добовий наряд на «11 серпня» 2021 року призначено в складі, зокрема, чергового частини заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення мінометної батареї старшого лейтенанта ОСОБА_4 ; витягом з «Книги обліку звільняємих зведеної роти військової частини НОМЕР_1 », у якій відсутні відомості про звільнення 11.08.2021 року солдата ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 12 серпня 2021 року, згідно яких останній зазначав, що в період з 11.08.2021 до 12.08.2021, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2021 року виконував обов`язки чергового по роті військової частини НОМЕР_1 , будь-яких документів чи усного звернення від солдата строкової військової служби ОСОБА_2 щодо його звільнення з розташування військової частини НОМЕР_1 не отримував та йому не відомо, що черговий частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 відпустив в місто солдата ОСОБА_5 без підтверджуючих на те підстав; письмовими поясненнями солдата ОСОБА_2 від 11.08.2021 року, у яких останній зазначив, що проходить військову строкову службу з червня 2020 року на посаді старшого навідника роти вогнепальної підтримки військової частини НОМЕР_1 , 11.08.2021 року близько 12:00 год. його в чергову частину викликав черговий по частині старший лейтенант ОСОБА_8 і сказав, щоб він забрав з території частини солдата ОСОБА_9 і відвів його додому, при цьому старший лейтенант Продун записки про звільнення йому не виписував.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, тобто перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.
Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З врахуванням даних про особу правопорушника, службової характеристики, згідно якої ОСОБА_1 характеризується з задовільної сторони, у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.
Керуючись ст. ст.36, 40-1, ч.2 ст.172-14, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Шумило Н.Б.