Справа № 159/5097/20 Провадження №33/802/159/21 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., прокурора Артиш Н.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2021 року про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Скулин, Ковельського району, Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, пенсіонер, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, як присяжний Ковельського міськрайонного суду Волинської області, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та зобов`язаним до 00 годин 00 хвилин 01 червня 2020 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування за 2019 рік в порядку і строки, встановлені Законом, своєчасно не подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність вказує про помилковість висновків суду в частині визначення дати вчинення даного правопорушення, якою, як він вважає, є 02 червня 2020 року, коли Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) було повідомлено про випадок неподання першим декларації, у визначеному Законом порядку, а не 02 жовтня 2020 року, як помилково зазначив суд. Також вказує, що присяжний має статус судді, тобто є особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, що в розумінні положень ст. 255 КУпАП позбавляє посадову особу органів внутрішніх справ складати та направляти до суду протокол щодо присяжного, оскільки таким правом наділено виключно НАЗК. А рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року ст. 65 Закону, визнана неконституційною. Також вказує, що, будучи особою поважного віку 61 рік, був змушений перебувати на самоізоляції за місцем проживання, у зв`язку із запровадженими урядом на усій території України карантинними заходами, що об`єктивно позбавило його можливості отримати консультацію в частині оформлення та подачі декларації. У зв`язку із цим, просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, прокурора, який просив її відхилити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін, доходжу наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону, судом першої інстанції дотримано не було.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Установлено, що ОСОБА_1 рішенням Ковельської районної ради № 11/12 від 23 лютого 2017 року «Про затвердження списку присяжних Ковельського міськрайонного суду» був обраний присяжним Ковельського міськрайонного суду Волинської області, що не заперечується ним самим та стверджується зазначеним рішенням Ковельської районної ради та долученим до нього списком присяжних.

Окрім того, першому за час виконання обов`язків у Ковельському міськрайонному суді Волинської області за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року нарахована винагорода в розмірі 531 грн. 70 коп.

Відповідно до вимог підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 , будучи присяжним Ковельського міськрайонного суду Волинської області, є суб`єктом, відповідальним за корупційні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п. 2-1 Розділу ХІІІ «Прикінцевих положень» ЗУ «Про запобігання корупції», встановлено, що декларація особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 45 вказаного Закону подаються за минулий рік до 01 квітня 2020 році суб`єктами декларування подаються до 01 червня.

Проте, відповідно до витягу з Єдиного Державного реєстру декларацій встановлено, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 23 червня 2020 року.

Сам факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 не оспорюється у поданій ним апеляційній скарзі, проте останній вказує на наявність об`єктивних причин, які перешкодили йому вчасно заповнити та подати щорічну декларацію. Надаючи оцінкам таким доводам, апеляційний суд вважає їх безпідставними, адже саме в силу запроваджених на території України карантинних заходів, на які посилається апелянт, строк подачі щорічних декларацій і було продовжено з 01 квітня до 01 червня 2020 року.

Також встановлено, що 02 жовтня 2020 року начальником сектору Управління стратегічних розслідувань у Волинській області капітаном поліції Мазуриком Р.Ю. щодо ОСОБА_1 складено протокол № 281 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП правом на складання протоколів про правопорушення за ст.ст. 172-4 172-9 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне або особливо відповідальне становище) наділені уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). Тобто протокол, у зазначеному випадку, складено належним суб`єктом. Тоді як доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , як присяжний, має статус судді і є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, є помилковими та суперечать примітці до ст. 51-3 Закону (перелік службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Антикорупційним законодавством чітко встановлено обов`язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій суб`єктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Установлено, що 02 червня 2020 року голова Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О. письмово повідомив НАЗК про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2019 рік, і таке повідомлення було отримано адресатом 17 червня 2020 року, який, в свою чергу, 07 липня 2020 року звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для перевірки даного факту та вжиття відповідних заходів.

Відтак, висновок суду про те, що датою виявлення даного правопорушення є 02 жовтня 2020 року, коли щодо ОСОБА_1 було складено протокол, не можна вважати правильним, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постановою судді від 15 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми Закону, поза строками, визначеними ч. 4 ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим, постанова в частині накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) окремі положення Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700VII із змінами, окрім іншого: пункти 6,8 частини першої статті 11, пункти 1,2,6- 10-1, 12, 12-1 частини першої, частини другу - п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 13-1, статтю 35, абзаци другий, третій частини першої статті 47, статті 48-51, частини другу, третю статті 52, статтю 65 закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ зі змінами.

Слід зазначити, що Закон, відповідно до його преамбули, визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Отже, вказаний закон не є законом, яким визначаються діяння, які є адміністративними правопорушення.

В силу вимог п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, таким законом є положення статті 172-6 КУпАП, які неконституційними не визнавались, а відтак, визнання неконституційними вказаних вище норм Закону не є обставиною для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності чи закриття провадження у справі з реабілітуючих підстав.

На підставі вищенаведеного,керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя