Номер провадження: 33/813/1504/21
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко М.В.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- ОСОБА_2 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню в вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців. Термін позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів ухвалено обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що засвідчує це право. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині суворості призначеного адміністративного стягнення, яке, на думку апелянта, не відповідає вимогам КУпАП та особі ОСОБА_1 як правопорушника, при цьому висновок суду про призначення ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом не оспорюється.

Так, апелянт зазначає, що правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_1 як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, місцевий суд не дотримався положень КУпАП, обираючи їй адміністративне стягнення. З урахуванням обставин, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді стягнення у виді штрафу, суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією статті, за якою апелянт притягнення до адміністративної відповідальності, та не вказав на можливість її виправлення шляхом застосування до неї більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, ніж позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, судом належним чином не враховано її особу як порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, факт наявності на утримання малолітньої доньки, 2014 року народження, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих обставин визнання вини і щире розкаяння, погане самопочуття і факт звернення за медичною допомогою у той день, необхідність автомобілю для роботи та супроводження доньки у школу. Апелянт наголошує, що призначене судом стягнення являється для неї непомірним та значно утруднює для неї можливість працювати, її дитині відвідувати школу та в подальшому затягує питання відшкодування завданої з вини апелянта в ДТП шкоди потерпілим особам.

Також, апелянт вказує, що суд підійшов до розгляду справи формально, права та обов`язки апелянту у судовому засіданні не роз`яснив, не надав їй часу та можливості надати свої пояснення, докази, клопотання, тобто в порушення вимог ст. 268, 277-2 КУпАП порушив право особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист та право на надання пояснень з приводу обставин, що входять у предмет доказування у адміністративній справі. Апелянт також посилається на те, що про судове засідання її проінформовано шляхом направлення смс на номер мобільного телефону, жодних повісток апелянт не отримувала.

За таких обставин апелянт просить змінити постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на штраф, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції потерпілим ОСОБА_2 подані письмові пояснення, відповідно до яких останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 через її безпідставність та необґрунтованість, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року просить залишити без змін, вказуючи, що постанова суду являється законною.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається з ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд зазначає, що висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та в апеляційному порядку не оскаржується.

Справа переглядається лише в частині накладення адміністративного стягнення.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд приходить до висновку, що надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, місцевий суд разом з тим не у повному обсязі не дотримався положень КУпАП при обранні правопорушнику виду адміністративного стягнення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 160734 від 08.09.2021 року, планом-схемою місця ДТП, яка сталася 07.09.2021 року о 23 год. 50 хв., поясненнями учасників ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 160734 від 08 вересня 2021 року водій ОСОБА_1 07 вересня 2021 о 23 год. 50 хв. в м. Одеса, вул. Левітана, буд.79, керуючи автомобілем марки Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного інтервалу та дистанції, і здійснила зіткнення з припаркованими автомобілем марки Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобілем марки Lexus IS250, державний номерний знак НОМЕР_3 , автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_4 , який по інерції відкинуло на автомобіль марки Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, санкція статті 124 КУпАП передбачає наступні види накладення стягнення:

- накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Тобто, санкція статті 124 КУпАП передбачає альтернативні види стягнень, та у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Згідно частин 1, 3 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як вбачається зі статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У статті 33 КУпАП вказано, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Слід зазначити, що накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Статтею 34 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Щире розкаяння винного має бути добровільними, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести адміністративну відповідальність.

Судом першої інстанції вказано, що враховано щире каяття особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, характер правопорушення, данні про особу винної, крім того, враховано характер правопорушення, а саме зіткнення з припаркованними транспортними засобами, наслідки які настали, а саме пошкодження п`ятьох автомобілів, стан здоров`я ОСОБА_1 , яка заявила, що під час керування джерелом підвищеної небезпеки, їй може стати зле, тому суд визнав необхідним обрати ОСОБА_1 більш суворе стягнення за вчинене з передбаченої санкцією статті альтернативи стягнень, а саме, позбавлення права керування транспортними засобами.

Проте, з матеріалів справи не вбачається підтвердження необхідності застосування тієї міри і виду адміністративного стягнення, яке застосовано районним судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує своєї вини у скоєні ДТП та фактичних обставин справи не оспорює. Апелянт щиро розкаювалась у вчиненому правопорушення та не заперечувала проти відшкодування матеріальних збитків іншим учасникам ДТП.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, позбавивши ОСОБА_1 право керування транспортними засобами на строк 6 місяців, застосував таким чином найсуворіший вид адміністративного стягнення, з передбачених санкцією ст. 124 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами, хоча і не найбільший строк передбачений санкцією даної статті від 6 місяців до одного року.

Проте, вивчивши документи, що стосуються особи правопорушника, зокрема характеристики з місяця проживання та з місця роботи, проаналізувавши, що особа вперше притягається за вчинення адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху (доказів зворотного не здобуто), а також її поведінку (щире каяття та визнання своєї вини у ДТП), враховуючи стан її здоров`я (цукровий діабет 2-го типу), сімейний стан і наявність на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потреба у транспортному засобі для роботи і обслуговування інтересів та потреб малолітньої дитини, апеляційний суд вважає, що районний суд належним чином зазначені обставини не врахував, і, як слідство, не визначився зі справедливим балансом між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Зазначене встановлено та проаналізовано апеляційним судом в ході дослідження матеріалів справи та наданих апелянтом доказів, а саме: копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 13.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, на ім`я ОСОБА_3 , 2014 року народження, довідки від 29.10.2021 року № 18, виданої ПО «Одеська гімназія «Радуга», довідки від 27.10.2021 року № 27/10/21, виданої ПО «Одеська гімназія «Радуга», копії довідки від 07.09.2021 року, наданої Багатопрофільним медичним центром ОНМедУ, характеристики від 22.11.2021 року № 22/11 на медичну сестру ОСОБА_1 , наданої ПО «Одеська гімназія «Радуга», копії посадової інструкції сестри медичної ПО «Одеська гімназія «Радуга», характеристики від 22.11.2021 року на ОСОБА_1 , наданої ОСББ «Малиновського 67».

За наявності таких обставин у сукупності, застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, не можна визнати обґрунтованим.

Стосовно думки потерпілого про вид та розмір накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, то апеляційний суд зазначає, що вона не є вирішальною, оскільки це питання відносить до дискреційних повноважень суду, який оцінюючи матеріали справи самостійно вирішує, який вид стягнення необхідно накласти на особу правопорушника та в якому саме розмірі.

Також, апеляційний суд зауважує, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

З огляду на встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 санкцію, що передбачена законом, чинним на момент вчинення правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Суд вважає, що адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу, буде достатньою мірою відповідальності для ОСОБА_1 , пропорційною вчиненому нею правопорушення з урахуванням встановлених обставин і виходячи з вивчення особи правопорушника, що буде ефективною мірою попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже повністю досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу з тим однак, щоб воно не було посилено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року змінити в частині застосування адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе