ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 298413, складеним 29.11.2020 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 29.11.2020 року о 10 годині 31 хвилині у м. Запоріжжя на перехресті вул.Магітральної та автодороги М18 Харків-Сімферополь, керуючи автомобілем GEELY EMGRAND EC7-RV , реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху,не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ,який рухався попереду,чим порушив вимоги п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає.

В судовому засіданні в процесі розгляду справи ОСОБА_1 винуватість в порушенні правил дорожнього руху не визнав за обставин,викладених у письмових поясненнях(а.с.4).Вважає, що причиною ДТП є порушення водієм автомобіля ДЕУ Ланос р.н. НОМЕР_3 ,що рухався попереду,правил маневрування,а саме:виконання маневру розвороту на ділянці проїзної частини,де це заборонено,що призвело до виникнення аварійної ситуації,та,як наслідок,змусило водія автомобіля ВАЗ 21063 НОМЕР_2 ОСОБА_2 ,який рухався безпосередньо за ним та попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ,різко загальмувати,через що останній також застосував гальмування та намагався уникнути зіткнення,що не вдалося через технічні можливості автомобіля.

Відносно водія ОСОБА_2 також був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого за викладених вище обставин,на перехресті вул.Магітральної та автодороги М18 Харків-Сімферополь, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 НОМЕР_2 ,не вибрав безпечної швидкості руху,не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ДЕУ Ланос р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 ,який рухався попереду,чим порушив вимоги п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає.

При розгляді справи в суді ОСОБА_2 підтвердив надані письмові пояснення(а.с.6)та зазначив,що аварійну ситуацію на проїзній частині створив водій автомобіля ДЕУ Ланос р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 ,який під час руху почав виконання забороненого маневру розвороту,що змусило ОСОБА_2 раптово знизити швидкість,після чого у задню частину керованого ним автомобіля в`їхав автомобіль GEELY під керуванням ОСОБА_1 ,а надалі керований ОСОБА_2 автомобіль по інерції вдарив у задню частину автомобіль ДЕУ.

При розгляді справи суддею досліджено схему дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2), яка підписана водіями, долучені до неї фотографії (а.с.7), письмові пояснення водіїв, що надані на місці ДТП (а.с.4-6).

За клопотанням ОСОБА_1 судом призначено проведення судової інженерно-транспортної експертизи.на вирішення якої поставлені питання:як у даній дорожній ситуації,з технічної точки зору,повинен був діяти кожен з водіїв,для забезпечення безпеки рузу;в діях кого з водіїв є невідповідності вимогам ПДР,що знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-21/6903-ІТ від 23.07.2021 р.,в даній дорожній ситуації,яка розглядається,водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3,12.4,12.9б,13.1 ПДР,вирішити в повному обсязі це питання не надається можливим через відсутність повного обсягу необхідної експерту інформації у матеріалах справи.Виконати у повному обсязі оцінку дій водія ОСОБА_1 та встановити причинний зв`язок між його діями та подією ДТП не надається можливим через не інформативність його пояснень щодо черговості зіткнень, також через відсутність вихідних даний,необхідних експерту для проведення дослідження.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У пункті 4.1 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст. 6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). Зокрема, з огляду на санкцію ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складову презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення:

п. 12.1 -під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Водночас,зібрані у справі докази є суперечливими та не є достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у допущенні порушень правил дорожнього руху, а відтак, і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема матеріали справи містять письмові пояснення учасників ДТП щодо дій кожного з них,а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вінуватцем ДТП вважають водія ОСОБА_3 ,діями якого була створена аварійна ситуація,проте в матеріалах справи відсутні дані щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності,тому неможливо спростувати пояснення ОСОБА_1 ,що ті дії,які ставляться йому за провину,вчинені в умовах аварійної ситуації.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень учасників ДТП,уповноваженими особами не були зібрані необхідні достовірні об`єктивні дані,які були б достатніми для проведення експертного дослідження за фактом ДТП.

Висновок проведеної у справі експертизи залежать від вихідних даних, відповідно до пояснень кожного учасника ДТП, та не вказує однозначно на невідповідність дій ОСОБА_1 .Правилам дорожнього руху України.

Інші докази, у тому числі такі, які б підтвердили достовірність показань того чи іншого учасника пригоди, у матеріалах справи відсутні,можливість їх отримання від учасників справи та експертних установ вичерпана.

Отже, аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені доказами по справі, які б свідчили про невідповідність вимог ПДР України в діях водія ОСОБА_1 та відповідно про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно із критерієм «поза розумним сумнівом»,

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які б підтверджували обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а тому, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, ст.124, 247, 283, 294 КУпАП,суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.А.Галущенко