Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Осики Юрія Петровича на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Осика Ю.П. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Заперечує факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наголошує на відсутності у матеріалах справи доказів, які б доводили даний факт. Стверджує, що поліцейськими було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку з чим такий огляд вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом вини його підзахисного. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні недоведена належними та допустимими доказами. Також апеляційна скарга містить ряд доводів, які фактично не стосуються та не відповідають обставинам справи, зокрема, щодо інкримінування ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України.

Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 571/1241/21 Суддя в суді І інстанції Комзюк А.Ф.

Провадження № 33/4815/729/21 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання до Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Осика Ю.П. не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання вони були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матерілах справи та з якого вбачається, що адвокат Осика Ю.П. отримав повідомлення про виклик до суду 25 листопада 2021 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року о 22 год. 29 хв. на а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин 256 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "VOLVO XC90", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Результат огляду становить 1,36 проміле, що підтверджується тестом газоаналізатора № 1558, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відповідними письмовими поясненням свідків.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб.

З наявних у матеріалах справи відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер працівників поліції чітко та беззаперечно вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем, який останнім жодним чином не заперечувався, як і не заперечувався ним факт вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_1 з результатами огляду погодився. Від проходження такого ж огляду у медичному закладі відмовився.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297833 від 10.08.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тестом №1558 газоаналізатора "Drager Alcotest 6820", зобов`язанням про його відсторонення від керування транспортним засобом, відеозаписами з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер працівників поліції.

Таким чином, факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття у суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Осики Юрія Петровича відхилити, а постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.