ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/220/21 Справа № 177/1433/20 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В. на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУПАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 , працюючи бухгалтером ТОВ «Вільний Посад», 09 жовтня 2020 року о 12:00 в офісі по вул. Мічуріна 1В в с. Вільний Посад Криворізького району Дніпропетровської області здійснювала господарську діяльність без наявності дозвільних документів, а саме здійснювала зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, чим порушила ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95 ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме з період в травня 2020 року по вересень 2020 року встановлено зберігання пального, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 12 січня 2021 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що в ході здійснення перевірки не було виявлено будь-яких порушень і відповідно в акті в розділі 3 Висновок перевірки поля пункту Встановлено порушення не заповнені. Зазначає, що з 01 квітня 2020 року і до моменту отримання ліцензії ТОВ не здійснювало зберігання пального на своїй території, а все придбане в цей період пальне розливалось одразу зі спеціалізованого транспорту до паливних баків наявного у ТОВ транспорту. Звертає увагу, що ємкості, в яких ніби то зберігалось пальне, були придбані 04 травня 2020 року. Зазначає, що фактична перевірка не могла встановити порушення, оскільки на час її проведення 09 жовтня 2020 року була наявна ліцензія на зберігання пального. Вказує, що та обставина, що постачальник пального зареєстрував відповідні акцизні накладні, не може вказувати на факт зберігання пального покупцем.

В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник Мотуз О.В. не з`явились, були повідомлені про час, місце та дату розгляду справи належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому у відповідності до ст. 294 КУпАП розгляд справи проведено без вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 грудня 2020 року. З матеріалів слідує, що справу було розглянуто за відсутності учасників, копію оскаржуваної постанови захисник отримав 12 січня 2021 року, апеляційна скарга останнім подана до відділення Укрпошти 14 січня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що захисник копію оскаржуваної постанови отримав 12 січня 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

В свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів, та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до положень, що містяться у роз`ясненнях Міністерства юстиції України Про статус фізичної особи підприємця: проблеми застосування законодавства від 14 січня 2011 року, та ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Як слідує з постанови місцевий суд, визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, взяв за доказ її винуватості протокол про адміністративне правопорушення, акт (довідку) фактичної перевірки та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 345 ОСОБА_1 , працюючи бухгалтером ТОВ «Вільний Посад», 09 жовтня 2020 о 12:00 в офісі по вул.Мічуріна 1В у с. Вільний Посад Криворізького району Дніпропетровської області здійснювала господарську діяльність без наявності дозвільних документів, а саме здійснювала зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, чим порушила ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95 ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме в період в травня 2020 року по вересень 2020 року встановлено зберігання пального, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи та апеляційної скарги захисника Мотуза О.В. ОСОБА_1 є найманим працівником, а саме головним бухгалтером. Крім того, матеріали справи не містять відомості про те, що ОСОБА_1 є засновником або володільцем юридичної особи, чи фізичною особою підприємцем.

Зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не здійснює реалізацію продукції з метою отримання прибутку, безпосередньо самостійно, систематично і на власний ризик, а лише виконує покладені на неї обов`язки за винагороду як найманий працівник володільцем відповідного майна.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 відносились дії, спрямовані на зберігання пального, чи що саме нею були здійснені зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії, а саме зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення при викладенні фактичних обставин зазначено, що правопорушення вчинено в період квітня 2020 року, з травня 2020 року по вересень 2020 року, при цьому у відповідній графі протоколу дата вчинення правопорушення зазначено 09 жовтня 2020 року, що свідчить про невстановлення часу вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, у провину ОСОБА_1 поставлено зберігання пального, при цьому більше жодної інформації про склад правопорушення протокол не містить, а саме не зазначено: яке пальне, його кількість, де конкретно та в чому (ємності) воно зберігалось, у зв`язку з чим неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки доводів сторони захисту та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протокол, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Мотузу О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В. - задовольнити.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУПАП скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот