ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4065/21 Номер провадження 33/814/551/21Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 14 липня 2021 року близько 19:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно свого брата ОСОБА_1 умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозі фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю останнього, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП, - домашнє насильство.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2021 року та постановити нову, посиливши адміністративне покарання для ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що місцевий суд не врахав усіх наявних та фактичних обставин справи та призначив занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_2 .

Скаржник - потерпілий ОСОБА_1 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

15 вересня 2021 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, яку останній підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи зі змісту фабули ч.1 ст.173-2 КУпАП, суб`єкт даного правопорушення є певною мірою спеціальний, а саме осудна особа, яка досягла 16-річного віку та є одним з подружжя чи колишнього подружжя або іншою особою, з якою потерпілий перебуває або перебував у сімейних або близьких відносинах, тобто обов`язково має бути наявна ступінь спорідненості між правопорушником та потерпілим.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає, зокрема, у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні та інших діяннях, спрямованих на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №138883 від 14 липня 2021 року вбачається, що 14 липня 2021 року близько 19:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно свого брата ОСОБА_1 умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозі фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю останнього.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №138883 від 14 липня 2021 року (а.с.1); пояснення потерпілого ОСОБА_1 , в яких зазначено, що його брат ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав агресивно себе поводити, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, провокував бійку (а.с.2), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с.3), висновок щодо результатів медичного огляду №411 від 14 липня 2021 року, згідно якого ОСОБА_2 о 19.47 год. 14 липня 2021 року перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.5), рапорт інспектора СПДН Полтавського РУП Мілько Ю.О. (а.с.6) та пояснення ОСОБА_2 , надані під час розгляду справи.

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, доводи апеляційної скарги про призначення місцевим судом ОСОБА_2 занадто м`якого покарання у зв`язку з не врахуванням обтяжуючих обставин, зокрема перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та агресивного поводження також і стосовно своєї матері ОСОБА_3 , сестри ОСОБА_4 та її двох неповнолітніх дітей, апеляційний суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які б підтверджували зазначені факти.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.9 ст.294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає за вчинення домашнього насильства накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст.34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Крім того, орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 частково визнав вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим дану обставину, яка прямо передбачена ст.34 КУпАП, необхідно визнати, такою, що пом`якшує відповідальність.

Також апеляційний суд вважає необхідним врахувати обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та існування обмежувального припису, виданого згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2021 року (справа №552/4588/21), відносно останнього строком на шість місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборона перебувати та наближатися на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд вірно застосував до ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство), стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а визначене в постанові районного суду адміністративне стягнення у виді накладення штрафу - посиленню.

Керуючисьст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2021 року щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко