№ 336/1375/21
н/п. № 3/336/851/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 159179 від 21.02.2021, 21.02.2021 о 09 год. 30 хв. в пункті пропуску «Запоріжжя» (м. Запоріжжя, вул. Блакитна, 4) прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка на паспортний контроль надала закордонний паспорт громадянство Швейцарія № НОМЕР_1 , виданий 17.11.2020 р. дійсний до 16.11.2030 р на ім`я ОСОБА_2 , чим порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» та ч.1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України», яке виявилось у спробі незаконного перетину державного кордону України, надавши недостовірні відомості про себе.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилась, повідомлялась судом шляхом направлення повістки на номер телефону, що зазначений у протоколі. Відповідно до довідки з автоматизованої системи Д-3 судова повістка отримана 23.02.2021 р. о 17-40 год. Причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань не надходило.

В матеріалах справи наявна заяви ОСОБА_1 , з якої вбачається, що особа повідомлена про розгляду справи Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, але не може прибути до суду, через те що побоюється захворіти на короновірус.

Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП визначає, що справи зазначеної категорії мають бути розглянуті протягом доби.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП, не є обов`язковою.

За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , згідно зі ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людин як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи «Надточій проти України» від 15.05.2008, «Швидка проти України» від 30.10.2014), зокрема, застосовуючи критерій суворості покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, що безумовно вказує на кримінальний характер обвинувачення.

Отже, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції, зокрема, на негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, дію презумпції невинуватості.

З цього випливає, що обов`язок інформування про характер і причини обвинувачення, доведення вини особи покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Зміст цієї норми вказує на те, що вона є бланкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

У протоколі про адміністративне правопорушення, який за свою суттю є документом, в якому викладено пред`явлене особі обвинувачення, міститься посилання на порушення ОСОБА_1 вимог ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» та ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України. Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Водночас вказана норма не визначає порядок в`їзду громадян України, а лише регламентує дії Державної прикордонної служби України, відтак порушення ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» не може бути пред`явлено особі, яка перетинає державний кордон.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», на яку також міститься посилання у протоколі, законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Однак, відповідальність за подвійне громадянство диспозицією статті 204-1 КУпАП не охоплюється, та за відсутності даних про порушення особою конкретно визначених правил перетину державного кордону, не може вказувати на ознаки правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУПаП.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про порушення особою інших вимог законодавства, яке регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, натомість як суд розглядає справу в межах обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому питання про наявність чи відсутність відсутність в діях ОСОБА_1 порушень інших вимог законодавства, судом не вирішується, адже виходить за межі компетенції суду при розгляді справи, зокрема з огляду на практику Європейського суду з прав людини (справи «Лучанінова проти України», рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04, «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), де серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Боєв

Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.