Справа № 188/1755/21
Провадження № 3-зв/188/1/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в приміщенні суду в смт Петропавлівка заяву судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюри К.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 до канцелярії Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшла судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюри К.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 188/1755/21 стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В обґрунтування заяви вказано, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції Місюрою Д.С., який є чоловіком судді Місюри К.В.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи заяви, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно зі ст. 129 цього основного закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Аналогічне положення міститься і у ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Незважаючи на закріплення у Конституції України, міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, права на ефективний та справедливий суд, чинний КУпАП не містить положень щодо можливості відводу судді.

Європейський суд з прав людини (далі- ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Конституційний Суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції про захист основоположних прав і свобод (далі Конвенції) для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у судовій практиці, можна вважати, що зазначена справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання щодо вирішення заяви про відвід судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП норми іншого закону, зокрема положень Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такими нормами у КПК є:

ст.ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону;

ст. 81, згідно з якою у разі заявленого відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що відвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею, а за відсутності іншого судді у цьому місцевому суді заява по відвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах юрисдикції апеляційного суду.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Суддя Місюра К.В. у заяві про самовідвід вказує, що дільничний інспектор відділення поліції №4 Синельниківського районного управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Місюра Д.С., який склав протокол про адміністративне правопорушення у цій справі, є її чоловіком.

Враховуючи викладене, заяву про самовідвід головуючого судді Місюри К.В. слід задовольнити, оскільки ця обставина викликає сумнів у її неупередженості під час розгляду цієї справи.

Керуючись ст.ст. 2, 7 КУпАП, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Місюри Катерини Володимирівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 188/1755/21 стосовно стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення № 188/1755/21 стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП передати до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу суду іншого судді для цього судового провадження.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя П. О. Бурда