ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2587/21 Номер провадження 33/814/530/21Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Замули І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваюча у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 13 червня 2021 року ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання, навчання і виховання своїх двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: у період з 21:00 год. 12 червня 2021 року до 00:26 год. 13 червня 2021 року залишила їх без нагляду та була відсутня за адресою свого місця проживання, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, просить скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що вона, ОСОБА_1 , не порушувала діючого законодавства щодо догляду за дитиною в розумінні ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а також ст.150 Сімейного кодексу України, оскільки не ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей.

Просить звернути увагу, що, за наявності встановлених судом першої інстанції пом`якшуючих обставин, на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, хоча санкція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає також і винесення попередження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника скаржниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ч.ч.1 та 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно зі ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не правозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суддя суду першої інстанції послалася на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №136578 від 13 червня 2021 року (а.с.2), копію протоколу про прийняття заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 червня 2021 року (а.с.3), копії письмових пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.4,5) та рапорт начальника сектору ювенальної превенції ВП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта Сорокотяги К.М. (а.с.7).

Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшла вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання батьками своїх неповнолітніх дітей.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, твердження скаржниці про не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних неправомірних діянь, які вказують саме на ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, а також нечіткість зазначення часу вчинення адміністративного правопорушення апеляційним судом визнаються неспроможними, оскільки спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

У свою чергу, відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд із урахуванням усіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що держава та її органи обмеженні в можливості втручатися в родинні відносини та зважаючи на наявність таких пом`якшуючих обставин як: вчинення адміністративного правопорушення вперше, наявність двох дітей, позитивну характеристику ОСОБА_1 за місцем проживання (а.с.21), відсутність будь-яких негативних наслідків для здоров`я дітей, а також на наявність у санкції ч.1 ст.184 КУпАП такого виду стягнення як попередження, вважає, що відносно ОСОБА_1 можливо застосувати положення ст.22 КУпАП, з оголошенням їй усного зауваження, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, визначеній ст.23 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю за необхідне оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а постанову судді районного суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням їй усного зауваження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко