КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5496/2021 Доповідач Ковальська В.В.
П О С Т А Н О В А

03 грудня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши питання про прийняття апеляційної скарги прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з ухваленим суддею рішенням, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацький О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить розглянути апеляційну скаргу, постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції вказаної статті.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього кодексу.

Отже, правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, а по відношенню до прокурора право на оскарження обмежено випадками, передбаченими ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В інших випадках, виходячи із змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи право на оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, прокурор послався на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 55 Конституції України, ст. 250 КУпАП щодо здійснення прокурорського нагляду за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення та позицію щодо підтвердження права прокурора на апеляційне оскарження постанов і рішень у справах про адміністративне правопорушення, викладеною в листі ВССУ від 12.05.2016 № 9-1301/0/4-16.

Посилання прокурора на відсутність обмежень у праві прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суперечить вимогам ч. 2 ст. 294 КУпАП, якою таке обмеження встановлено з посиланням на ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та право на оскарження судового рішення на підставі ч. 1 ст. 55 Конституції України, як норми прямої дії, в принципі, можуть слугувати підставою для обґрунтування права прокурора на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, проте це може мати місце лише у випадках порушення прав людини, громадянина в разі, коли таке право прокурора не охоплюється вимогами ч. 5 ст. 7 КУпАП.

У даній справі суддя районного суду ухвалив рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурора не наведено будь-яких даних про порушення прав ОСОБА_1 при розгляді відносно неї справи про адміністративне правопорушення, зокрема, права на справедливий судовий розгляд, а тому немає підстав вважати, що прокурор подає апеляційну скаргу на постанову судді районного суду у цій справі з метою відновлення прав чи особистої свободи громадян.

Посилання прокурора на ст. 250 КУпАП не можуть бути взяті до уваги суддею апеляційного суду, оскільки частиною вказаної статті передбачена обов`язкова участь прокурора у розгляді справи судом при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 -172-9, 172-9-2 цього Кодексу, проте ч. 1 ст. 250 КУпАП право прокурора на оскарження постанови судді районного суду у справах про адміністративні правопорушення не передбачено.

Вичерпний перелік осіб, які мають право на оскарження постанови судді районного суду у справах про адміністративні правопорушення передбачено у ч. 2 ст. 294 КУпАП, та вказаною нормою закону право прокурора на апеляційне оскарження обмежено випадками, передбаченими у ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Позаяк в апеляції прокурора на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 не наведені обставини, які б свідчили про те, що у даному випадку прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, то у даному випадку прокурор не може бути суб`єктом оскарження постанови судді районного суду в розумінні ч. 2 ст. 294 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В. підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2021 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська