П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання, АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.172-11 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення ЛВУ №307 від 24.11.2020 року встановлено, що з 17.07.2020 громадянин ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (м. Ужгород) на посаді номер обслуги гранатометного відділення в/ч НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат».
У протоколі вказано, під час проходження служби, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, порушив встановлений порядок несення військової служби. А саме: 18.11.2020 о 09:00 у пункті постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ), під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність на службі солдата ОСОБА_1 .
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, солдат ОСОБА_1 не вийшов на службу 18.11.220 та був безпідставно відсутній в період з 18.11.2020 по 24.11.2020, тобто, достовірно знаючи про необхідність прибуття до місця служби, він перебував за межами військової частини та проводив час на власний розсуд
У протоколі вказано, що 24.11.2020 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.
Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.
Згідно протоколу по адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні свою вину визнав повністю.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом призначався неодноразово, про що належним чином та своєчасно повідомлявся ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Окрім того, інформацію щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Оголошення про виклик останнього в судове здійснювався із зазначенням дати та часу розгляду справи розміщувалося у відповідному розділі на офіційному сайті суду. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка останнього, щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його злісне ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене.
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку:
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.4 ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до ч.1 ст. 172-11 відповідальність настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, порушив встановлений порядок несення військової служби. А саме: 18.11.2020 о 09:00 у пункті постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ), під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність на службі солдата ОСОБА_1 , так останній не вийшов на службу 18.11.220 та був безпідставно відсутній в період з 18.11.2020 по 24.11.2020, тобто, достовірно знаючи про необхідність прибуття до місця служби, він перебував за межами військової частини та проводив час на власний розсуд. 24.11.2020 солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.
З досліджених письмових пояснень солдата ОСОБА_1 , встановлено, що останній свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав повністю.
Таким чином дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази в їх сукупності приходжу до висновку, що в діях солдата ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП.
Вина солдата, військовослужбовця за контрактом, ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВУ №307 від 24.11.2020, письмовими поясненнями останнього, а токож іншими зібраними матеріалами.
При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, а отже суд приходить до висновку про необхідність накладення на гр. України ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП , а саме штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч.5 ст. 283КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від08.07.2011р.№3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2270 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Керуючись ст. 130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В.Фазикош