П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1260/21

Провадження №3/943/624/2021

09 вересня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю захисника Волошина С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, яка надійшла від начальника Відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

28 червня 2021 року о 17 год. 19 хв. у місті Буську по вул. Довженка, 30 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, будучи представленим повноважним захисником - адвокатом Волошином С.В., який у судовому засіданні винуватість свого підзахисного у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення категорично заперечив та просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу вищевказаного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів цьому. Зокрема, захисник покликається на те, що у працівників поліції не було підстав вважати, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння через відсутність у матеріалах жодних ознак сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять виписаного поліцейським направлення водія до лікаря закладу охорони здоров`я для проведення огляду його на стан алкогольного сп`яніння, а поліцейські не вжили заходів для доставки його підзахисного до медичного закладу з метою належного огляду на стан сп`яніння. Також захисник покликається на те, що долучені до справи матеріали відеозапису не підтверджують перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, його відмову від проходження огляду в медичному закладі чи керування ним транспортним засобом. Окрім того, захисник покликався на неспівпадіння часу відеозапису з часом у протоколі про адміністративне правопорушення (28 червня 2021 року о 17:19 год. та 17:26 год. відповідно), у проміжку якого ОСОБА_2 намагався переконати поліцейських доставити його до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також захисник покликався на те, що його підзахисного незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно постанови від 28.06.2021 року за фактом перетину суцільної осьової лінії на автодорозі Київ Чоп, що не відповідає дійсності та є вигаданим фактом. За таких обставин, оскільки долучені поліцейським до справи матеріали є неналежними та недопустимими, що спростовують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу згаданого адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАПвизначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Нормою частини другої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії БД №375718 від 28.06.2021; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4414865 від 28.06.2021, відповідно до якої ОСОБА_2 28 червня 2021 року о 17 год. 13 хв. на автодорозі Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє протилежні потоки транспорту, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., копію якої він отримав, про що свідчить його розпис на копії долученої постанови із роз`ясненням йому прав і строку на оскарження. Однак доказів її оскарження ні правопорушником, ні його захисником до суду не подано.

Також вина ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами відеозапису, якими підтверджено відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, що мало місце 28 червня 2021 року в місті Буську по вул. Довженка, 30 за його участю та поліцейських на місці зупинки автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який об`єктивно свідчить про те, що на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_2 категорично відмовився, повідомивши, що не буде проходити ні на місці, ні в лікарні, повідомивши поліцейського, що нічого не потрібно. Окрім того, як вбачається із відеозапису події, що ОСОБА_2 не заперечував факту алкогольного сп`яніння та керування саме ним вищевказаним транспортним засобом до приїзду поліцейських, що спростовує доводи захисника в цій частині.

Більше того, із указаного відеозапису, що об`єктивно свідчить про хід даної події, убачається небажання ОСОБА_2 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а також відсутні його заперечення щодо керування транспортним засобом. Відтак наведене спростовує доводи захисника про невжиття поліцейськими заходів для доставки його підзахисного до медичного закладу з метою належного огляду на стан сп`яніння, відсутність доказів про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду в медичному закладі чи доказів керування ним транспортним засобом.

Що стосується висловлених стороною захисту доводів про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, суд вважає такі доводи помилковими, оскільки вони спростовуються тим, що правопорушник на місці зупинки транспортного засобу не заперечував цього, а на неодноразову вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження такого огляду, повідомивши, що нічого не потрібно.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи захисника про відсутність у матеріалах справи жодних ознак сп`яніння у його підзахисного, оскільки із зареєстрованої в ЄО заяви №2433 від 28.06.2021 вбачається, що в ході спілкування із водієм ОСОБА_2 було чути запах алкоголю з порожнини рота і нечітку вимову. При цьому, порушення мови (нечітка вимова) як ознака алкогольного сп`яніння підтверджується також відеозаписом події, чого ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу не оспорював і не заперечував свого перебування в стані алкогольного сп`яніння. Відтак, суд вважає, що формальне незазначення перелічених ознак стану сп`яніння в протоколі не може бути самостійною підставою для виправдання ОСОБА_2 .

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, «поза будь-яким розумним сумнівом» убачається те, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки достовірно встановлено, що він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння під відеозапис.

Відтак, не може бути задоволено клопотання захисника про закриття провадження у справі з мотивів, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом і бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а окремі помилки в долучених до справи документах (неспівпадіння часу відеозапису, відсутність виписаного поліцейським направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, а також незазначення поліцейським у протоколі ознак алкогольного сп`яніння) вищевказаних висновків щодо винуватості правопорушника не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Sery avin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Отже, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011).

При цьому, судом враховується також і те, як убачається із матеріалів справи, що правопорушник ОСОБА_2 жодних претензій, зауважень чи скарг на дії працівників поліції не висловлював, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не представив.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, який працює, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 40-1, 130, 245, 247,251, 266,279,280,283,284,288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос