Справа № 567/1558/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в провину ставиться те, що 29.10.2021 о 21:00 год. в АДРЕСА_2 , на території якого встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки вона, будучи суб`єктом господарської діяльності, здійснювала роботу (торгівлю) товарами без негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції, експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнарожного, внутрішнього сертифіката, чим порушила вимоги пункту 4 та 16 Постанови КМУ.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона займається підприємницькою діяльністю та здійснює її у кафетерії «Мисливець». Вказала, що 29.10.2021 кафетерій не працював та вона торгівлю не здійснювала, а біля 21 год. вона лише зайшла в приміщення у власних потребах та відвідувачів в закладі торгівлі не було.

Крім того зазначила, що в середині жовтня 2021 року вона перехворіла COVID-19, про що в неї наявна довідка.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, в редакції складу адміністративного правопорушення, яке ставиться їй в провину.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів У країни.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у статті КУпАП або нормам інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП038638 відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній ставиться в провину порушення положень п.4 та 16 Постанови Кабінету Міністрів України. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься посилання на дату прийняття зазначеної постанови, її номер та назву.

Водночас, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину, а пункт 16 зазначеної постанови визначає вимоги щодо самоізоляції осіб під час карантину.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено пункти Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, які не відповідають описаному в протоколі правопорушенню, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні відомості про свідків даного правопорушення, про речові докази у даній справі, їх ідентифікаційні ознаки та місце зберігання, розрахункові документи, які б підтверджували факт здійснення торгівлі.

Крім того, відеозапис з нагрудної камери не містить доказів того, що 29.10.2021 близько 21 год. ОСОБА_1 взагалі здійснювала торгівлю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що нормами КУпАП суддя не уповноважений самостійно здійснювати формулювання складу адміністративного правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , відмінно від такого складу, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це безумовно призведе до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок упередженості суду.

Окрім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п.39 рішення у справі Лучанінова проти України від 09.06.2011).

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

справу про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 09.12.2021.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.