П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №300306, ОСОБА_1 28.11.2020, о 03:31 год., в м. Рівне, на вул. Соборна, 229, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом KIA Ceratoномерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спянння на масці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 №0687 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 для розгляду справи не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з запровадженням карантинних заходів на території України, з урахуванням поданих заперечень. У запереченнях, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за вказаних у протокол обставин заперечив та вказав, що алкогольних напоїв не вживав. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не відмовлявся, оскільки був доставлений до медичного закладу. У медичному закладі до кабінету лікаря не був запрошений, відібрати зразки для проходження медичного огляду не пропонувалось, натомість працівник поліції перебував в кабінеті лікаря тривалий час, що викликало сумніви у його неупередженості. Вважає такі дії працівника поліції неприпустимими. Інший черговий лікар його не оглядав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, який у відповідності до ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, останній був доставлений до КП «РОЦПЗН» для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. У зв`язку з тривалим перебування працівника поліції у кабінеті лікаря (понад 20 хв.), у нього виникли сумніви щодо неупередженості працівника поліції та лікаря, а тому він відмовився від проходження огляду.

Таким чином, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, як зазначено у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, який встановлює заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодний доказів про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не місять.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у їх присутності ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на факт вживання алкоголю в установленому порядку.

У п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

До зазначеної Інструкції затверджено 19 додатків зразків документів. Такого документу, як типовий бланк допиту або відібрання пояснень у свідка, в цьому переліку немає.

Отже, виготовлення і використання працівниками поліції заздалегідь роздрукованих пояснень свідків є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Таким чином, суд не приймає до уваги наявні у матеріалах справи пояснення свідків, оскільки, зміст таких пояснень є ідентичними, підписані на заготовлених раніше, надрукованих бланках, які не регламентовані Інструкцією, а тому не можуть бути доказом.

Окрім цього, у цих же поясненнях свідків, які вказали, що ОСОБА_1 , перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому ознак сп`яніння, (яких саме), у поясненнях не зазначено.

Таким чином, докази про порушення ОСОБА_1 п.2.5 які п. 2.9а Правил дорожнього руху відсутні.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (п.2.5 ПДР), не відповідають положенню п.2.9 а Правилами дорожнього руху.

У відповідності до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376, а саме п.9 розділу ІІ зазначено, що у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Таким чином, допущено порушення оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

За вищевказаних обставин, відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247, ст. ст. 251, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва