ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3338/21 Номер провадження 33/814/552/21Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.3 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 28 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка Донецької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 11 червня 2021 року о 10:45 год. та повторно 16 червня 2021 року о 10:25 год. головним держаним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Ягодовською Я.В., з метою проведення заходу державного контролю на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з працівниками, було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де за прилавком магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знаходилися особи жіночої статі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були одягнуті в спеціальний одяг (фартух) та виконували обов`язки продавця, здійснюючи продаж товару. Документів, які б підтверджували факт оформлення між останніми та ФОП ОСОБА_1 трудових відносин, під час інспекційного відвідування надано не було.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.41 КУпАП, - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 28 липня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що розгляд справи в суді першої інстанції було здійснено без його участі, чим порушено право на захист і справедливий судовий розгляд. Крім того, наполягав на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а сама перевірка була протиправною, оскільки направлення на її проведення було вручене скаржнику лише в останній день перевірки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.3 ст.41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ2227/340/АВ/П/ПТ від 16 червня 2021 року вбачається, що 11 червня 2021 року о 10:45 год. та повторно 16 червня 2021 року о 10:25 год. інспектором праці під час здійснення виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де за прилавком магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знаходилися особи жіночої статі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були одягнуті в спеціальний одяг (фартух) та виконували обов`язки продавця, без оформлення відповідного трудового договору.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення №ПЛ2227/340/АВ/П/ПТ від 16 червня 2021 року (а.с.1-2); акт перевірки №ПЛ2277/340/АВ від 16 червня 2021 року (а.с.3-7), повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 (а.с.11).

Натомість, місцевий суд безпідставно проігнорував такий доказ як диск з відеозаписом здійснення інспекційного відвідування, наданий суду на виконання вимог його ж постанови від 23 червня 2021 року, на якому зокрема видно та чутно як продавець ОСОБА_3 повідомляє, що вона працює у ФОП ОСОБА_1 з грудня 2020 року.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що інспектор праці у складеному нею протоколі про адміністративне правопорушення та суддя районного суду у своєму рішенні помилково встановили факт допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин саме двох осіб, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, одна з них ( ОСОБА_2 ) була прийнята на роботу, у встановленому законом порядку, перед початком здійснення перевірки (а.с.8-11). А тому, по епізоду фактичного допуску продавчині ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) вина ОСОБА_1 відсутня. У свою чергу, по епізоду з продавчинею ОСОБА_3 вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, повністю підтверджується наявними у справі доказами.

Отже, твердження апелянта стосовно того, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є хибним.

Твердження скаржника про те, що направлення на проведення заходу держаного контролю було вручене йому лише 16 червня 2021 року, в останній день перевірки (а.с.26), а не перед початком здійснення заходу, апеляційний суд визнає слушним, однак воно жодним чином не спростовує факт допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) продавчині ОСОБА_3 , так як даний факт було виявлено інспектором праці вже після ознайомлення скаржника з вказаним направленням.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення права на захист і справедливий суд у зв`язку зі здійсненням розгляду справи судом першої інстанції без його участі, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без його участі та відповідно порушення права на захист і справедливий суд не є слушними, оскільки сам по собі факт розгляду справи без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення. Натомість, можливість реалізації вказаних процесуальних прав апелянту було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує на помилковості висновку судді суду першої інстанції щодо безпідставного не з`явлення ОСОБА_1 в судове засідання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення його належним чином про час та місце розгляду справи.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та спростовували б висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведені.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію її дій за ч.3 ст.41 КУпАП.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах мінімального розміру, встановленого санкцією ч.3 ст.41 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 28 липня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко