Номер провадження: 33/813/1548/21
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., за участю секретарки судового засідання Воронової Є.Р., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Воронкова Володимира Олексійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О. від 29.10.2021 року
установив
Постановою судді Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О. від 29.10.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136 грн. в дохід держави.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.08.2021 року о 21 год. 01 хв., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 112, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме під час підготовки до розгляду справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не виконав вимогу ст.16 Закону Країни «Про дорожній рух», а саме злісно та систематично ігнорував вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною, оскільки згідно витребуваного та наданого ним відеозапису з місця події вбачається, що правила дорожнього руху він не порушував та у працівників поліції не було законних підстав для зупинки його транспортного засобу та, відповідно, витребування у нього документів що свідчить про незаконність вимоги поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 звертає увагу на те, що зазначені відеофайли містять численну нецензурну лайку та докази образливого і зневажливого ставлення представників поліції до нього, при цьому жодних проявів неповаги до представників поліції з боку ОСОБА_1 не було.
На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Воронкова В.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.
Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.
Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОД №029654 від 03.08.2021 року з якого вбачається, що 03.08.2021 року о 21 год. 01 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 112, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме під час підготовки до розгляду справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не виконав вимогу ст.16 Закону Країни «Про дорожній рух», а саме злісно та систематично ігнорував вимогу працівника поліції надати посвідчення водія (а.с.1).

Зазначені обставини також підтверджуються оглянутим під час підготовки до апеляційного розгляду відеозаписом з місця події, з якого вбачається що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував автомобілем у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП. На місці зупинки, працівником поліції представлено свою особу та повідомлено про те, що водій порушив ПДР, а саме проїхав на заборонений сигнал світлофора. Після ознайомлення ОСОБА_1 із записом порушення ПДР, працівником поліції було роз`яснено йому, що даний факт слугував причиною зупинки його автомобіля та пред`явлено вимогу надати посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що останній відмовився надати такі документи, не погоджуючись із порушенням ним ПДР. В подальшому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що оцінку доказів проводить посадова особа, яка буде проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за порушення ПДР та пред`явив вимогу згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» надати посвідчення водія відповідної категорії, з яким би працівник поліції міг ознайомитися та внести дані в службові документи та неодноразово вимагав у ОСОБА_1 виконання норми закону. Також, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що за злісне невиконання законної вимоги поліцейського передбачена адміністративна відповідальність за ст.185 КпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово відмовився надати документи, зокрема посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В подальшому, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що за злісну непокору законній вимозі працівнику правоохоронного органу його буде затримано.

З наявного в матеріалах справи Протоколу про адміністративне затримання Серії ОД № 011859 від 03.08.2021 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано та доставлено до відділу національної поліції для встановлення особи (а.с.2).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність вимог поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 , з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вже зазначалось, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував автомобілем, у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП, при цьому працівники поліції надали ОСОБА_1 для ознайомлення наявні у них докази вчинення правопорушення, а саме відеозапис.
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.255 КУпАП та ст.222 КУпАП, у даній категорії справ складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною першою статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З зазначеним правом поліцейського вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи кореспондується передбачений п.2.4 Правил дорожнього руху обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи.

У матеріалах справи міститься копія постанови про накладання адміністративного стягнення серія ДПО18 №961965 від 03.08.2021 року, згідно якого до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП (а.с.16).
Доказів незаконності зазначеної постанови матеріали справи не містять та до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про законність вимог поліцейського щодо зупинки автомобіля та пред`явлення документів водієм, який порушив правила дорожнього руху.

Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав, що він був повинен пред`явити поліцейському документи, разом з тим не пояснив причин, з яких він це не зробив.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що додані до матеріалів справи відеофайли містять численну нецензурну лайку та докази образливого і зневажливого ставлення представників поліції до нього, оскільки такі дії поліцейських були поза межами адміністративного провадження та це не має правового значення для розгляду справи, адже не свідчить про незаконність зупинки автомобіля останнього та незаконність вимоги посадової особи щодо надання посвідчення водія відповідної категорії, а також жодним чином не свідчить про законність дій ОСОБА_1 щодо не пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії на законну вимогу працівника поліції під час розгляду працівником поліції справи про притягнення останнього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Такі дії працівників поліції можуть слугувати підставою для притягнення них до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката Петрова В.Г., оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП за кваліфікуючою ознакою вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначенні розміру адміністративного стягнення судом першої інстанції були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено мінімальне стягнення у межах санкції ст.185 КУпАП.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О. від 29.10.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136 грн. в дохід держави залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець