ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4547/20 Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 33/818/162/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Павленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що 08.03.2020 року о 17:13 год. в м. Харкові, по вул. Шевченка, буд. 142-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д/н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, нечітка мова, виражений запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ ХОНД) та на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд розглянув справу без його участі, про складання протоколу стосовно нього він не знав. Вказує, що копію постанови отримав лише 03.08.2020 року. Вважає, що докази у справі сфальсифіковані працівниками поліції. В своїй апеляційній скарзі вказує, що він керував транспортним засобом та приїхав на парковку супермаркету «РОСТ». Посилається на незаконні дії працівників поліції. Зазначає, що свідків не було, а їх показання не відповідають дійсності.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Павленко О.А. та повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак за сімейними обставинами не зміг з`явитись в судове засідання та просила розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Павленко О.А. без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Павленко О.А., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), направлення на огляд водія транспортного засобу (арк. 3), відомості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 4, 5), відомості рапорту поліцейського (арк. 6), відомості відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 8).

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, нечітка хода, виражений запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер» відмовився в присутності двох свідків.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 4, 5) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці відмовився та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (наркологічний центр) відмовився.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції будучі повідомленим про кримінальну відповідальність за надавання завідомо неправдивих показань, був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що був залучений працівниками поліції в якості свідка. В його присутності працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а також у медичному закладі. Водій від огляду відмовився. Зазначив, що працівники поліції роз`яснили водію його права. Від водія походив характерний запах алкоголю з порожнини рота, а оскільки свідок колишній працівник поліції то має певний досвід як відрізнити запах алкоголю від інших запахів. Свідок також пояснив, що працівники поліції запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер» роз`яснювали йому принцип його дії та показували інструкцію до нього. Водій ігнорував дії поліцейських, а саме відмовився від огляду, вийшов з автомобіля та закрив його. Особисто з ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не знайомий, упередженого ставлення до нього не має. Підтвердив, що саме його підпис міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Також вказав, що поряд з ним був ще один свідок цієї подійї, який також був залучений працівниками поліції.

Поряд з цим, відповідно до відомостей,що містяться на відеозапису бодікамер працівників поліції вбачається, що працівники поліції у присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер», а також у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився. З відеозапису вбачається, що подія відбувається на парковці магазину, а в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що саме він, керуючи автомобілем, приїхав на парковку супермаркету «РОСТ».

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 суттєво не перешкоджав руху транспорту та був припаркований без порушення ПДР, тобто ОСОБА_1 фактично був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков