П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 листопада 2021 року

Октябрський районний суд м. Полтави:

у складі: головуючого судді - Микитенка В.М.,

з участю: секретаря - Голубицької І.А.,

прокурора - Зінченка І.С.,

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Прохур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що надійшла з Полтавського управління ДВБ Нацполіції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, працюючого на посаді поліцейського відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу № 17 від 01.11.2021 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді поліцейського відділення № 1 взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області та відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), примітки до ст.1726 КУпАП, будучи суб`єктом адміністративної відповідальності, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону, п.п. 1 п. 5 розділу II Порядку, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, несвоєчасно, без поважних причин, 23.07.2021 року подав щорічну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулий рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини не визнав та пояснив, що на початку 2021 року вперше в житті почав оформлення необхідних документів для вступу на службу до поліції та звернувся до відділу кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області, де йому надали перелік необхідних документів, які він зібрав. У січні 2021 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави як кандидат на посаду поліцейського за минулий рік - 2020 рік, де відобразив достовірні відомості, нічого не приховував. 10.03.20021 року його ознайомили із наказом про прийняття на службу до поліції, проте з посадовою інструкцією не ознайомили та фактично не допустили до роботи в займаній посаді. Після чого його разом з іншими курсантами направили для проходження навчання в польовий табір. При цьому вимог щодо необхідності подання декларації за минулий рік йому ніхто не довів. Зауважив, що на той він не був ознайомлений з особливостями антикорупційного законодавства, а ці вимоги йому довели вже 09.09.2021 року, коли він повернувся з навчання. На навчанні не був забезпечений комп`ютерною технікою, вихід до міста був заборонений, жодних роз`яснень щодо необхідності подання декларації йому не надавали і він на той час вважав себе курсантом, а не діючим працівником поліції, бо до роботи за посадою не допускали. 23.07.2021 року під час проходження навчання, йому зателефонував працівник кадрової служби та повідомив, що всіма курсантами не подана декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави як працівника поліції за минулий рік. На це він та інші курсанти цього ж дня виконали вказівку та подали декларацію. Зміст декларації, окрім слова «кандидат», нічим не відрізнявся від попередньо поданої ним в 2021 році (до 1 квітня) за минулий 2020 рік. 08.09.2021 року він прибув з навчання, а 09.09.2021 року його викликали до кадрової служби, де під розпис ознайомили із функціональними обов`язками та він фактично приступив до служби в займаній посаді, де працює і на даний час.

Станом на 10.09.2021 року ОСОБА_1 із вимогами ЗУ "Про запобігання корупції" не знайомили, що стверджується довідкою УКЗ ГУНП в Полтавській області №1524/115/12/02-2021 ( а.с. 16). Останній вперше призначався на посаду уповноваженого на виконання функцій держави та доведену йому базову вимогу щодо декларування своїх доходів за минулий рік фактично виконав.

Захисник Прохур Н.І. просила закрити справу за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на накласти на нього стягнення у виді штрафу.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи забрані докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 7, ст. ст. 245, 280 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, виходячи з вимог ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи та на достатніх доказах.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (надалі Конвенція) покладає на суди обов`язок справедливого судочинства.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Частиною 1 ст. 176-2 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Гіпотезою указаної норми є умова настання адміністративної відповідальності, тобто за відсутності поважних причин.

Декларація кандидата на відповідну посаду законодавцем відноситься до різновидів декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Якщо законодавець не конкретизує певної дефініції, зокрема в частині гіпотези правової норми, її слід тлумачити через призму загальновідомих уявлень в суспільстві та загальних засад правового регулювання.

У зв`язку з чим необхідно звернутися до рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисне діяння.

Судом установлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави за 2020 рік у якості кандидата на посаду поліцейського (а.с. 10), а 23.07.2021 року таку ж декларацію, але вже як поліцейський конвойної служби. Відмінності щодо суті декларацій матеріали справи не містять. Претензії до ОСОБА_1 щодо недостовірності декларування відсутні.

Суд зазначає, що ознаками трудових відносин між працівником і роботодавцем є: виконання особою роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою за дорученням та під контролем особи, в інтересах якої виконуються роботи; здійснення регулювання процесу праці, що має постійний характер та не передбачає встановлення особі конкретного визначеного результату за певний період; виконання роботи на визначеному або погодженому з особою, в інтересах якої виконуються роботи, робочому місці з дотриманням встановлених нею правил внутрішнього трудового розпорядку; організація умов праці, зокрема, надання обладнання, інструментів, матеріалів, робочого місця, особою, в інтересах якої виконуються роботи; систематична виплата особі, яка виконує роботу, винагороди; встановлення особою, в інтересах якої виконуються роботи, тривалості робочого часу та часу відпочинку; відшкодування поїздок та інших фінансових витрат, пов`язаних з виконанням роботи, особою, в інтересах якої виконується робота.

Під визначенням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Враховуючи, що за встановлених обставин ОСОБА_1 , навіть за наявності наказу №128о/с від 10.03.2021 року про його призначення на посаду поліцейського конвойної служби, не отримав зброї, спецзасобів, не був фактично допущений до служби за посадою та не отримував відповідну надбавку за таку службу, не був належно поінформований щодо особливостей повторного декларування та технічно забезпечений такою можливістю через перебування на навчанні в «польових» умовах, отже перебував у стані юридичної невизначеності щодо дійсного виконання ним функцій держави (а не перебування в статусі кандидата) та необхідності повторного декларування за минулий рік за своєю посадою.

Таким чином, пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються з іншими матеріалами справи щодо поважності причин несвоєчасного подання декларації поліцейського конвойної служби за 2020 рік, за умови, що ним 12.01.2021 року подано аналогічну декларацію, але як кандидата на посаду поліцейського, ніким не спростовані, тому приймаються до уваги судом в якості належних та допустимих доказів.

Викладене на думку суду виключає вину і суспільну шкідливість діяння, як основоположні ознаки суті будь-яких адміністративних правопорушень.

За таких обставин, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 8, 62, ст. ст. 9-11, 172-6,247, 279, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, ст. ст. 1, 45, 52 Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави особою, щодо якої винесено або її захисником протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя В.М. Микитенко