16.09.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/360/21
Провадження № 3/533/127/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , захисника адвоката Баленка Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Устивиця, Великобагачанський район, Полтавська область, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ветеран війни, має ІІ групу інвалідності, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

04 квітня 2021 року о 17 годині 37 хвилин громадянин ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-22 Полтава-Олександрія 75 км, в селі Підгорівка (Кременчуцький (Козельщинський) район, Полтавська область) керував автомобілем PEUGEOT-301, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.04.2021 серії ДПР18 № 195403 у цей же день - 04 квітня 2021 року о 18 годині 05 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Олеся Гончара в селищі Козельщина, (Кременчуцький (Козельщинський) район, Полтавська область), керуючи автомобілем PEUGEOT-301, номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу. Транспортний засіб було зупинено шляхом блокування, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.04.2021 об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-2 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Запевняв, що був тверезий, алкоголь не вживав; Правила дорожнього руху не порушував, бо як поліцейський добре знав, де зазвичай є патрульний пост та стоять камери. Пояснив, що 04.04.2021 в с. Нова Галещина грав у футбол, після гри розчервонілося обличчя. Працівники поліції зупинили його за перевищення швидкості, хоча він швидкісний режим не порушував. Працівники поліції із застосуванням сили витягли його з автівки, у цей час випало його посвідчення поліцейського, після чого йому віддали всі документи та відпустили. Він уважав, що йому можна було їхати далі, нікуди не тікав, а поїхав відвозити додому товариша, який разом з ним був у автомобілі. Привіз друга додому, зупинився самостійно, а не на вимогу поліцейських, і тільки після цього його ТЗ було заблоковано працівниками поліції. Працівники поліції склали три протоколи: один за перевищення швидкості; другий за невиконання вимог поліцейських про зупинку ТЗ; третій за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Стверджував, що поліцейські порушили його права під час складення протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки не запропонували йому правову допомогу; самостійно складали та підписували протоколи, свідки постійно кудись ходили й приходили. Пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки дії працівників поліції відносно нього не були правомірними. Повідомив, що штраф за перевищення швидкості ним сплачено.

Захисник Баленко Р.В. у судовому поясненні пояснив, що обидва протоколи, що перебувають на розгляді у суді, складенні з порушенням, зокрема ст. 59, 63 Конституції України, оскільки ОСОБА_1 не були роз`ясненні права, у тому числі право на захист. Уважав порушенням також те, що декілька протоколів було зіпсовано перед тим, як складені ті, що надійшли до суду; поняті взагалі не читали протокол, який підписували, тільки один з понятих прочитав протокол. Про порушення порядку складення протоколу за ст. 122-2 КУпАП свідчить також те, що свідками у ньому зазначені самі працівники поліції, які й складали протокол. Під час складення протоколу була застосована фізична сила шляхом витягування особи з автівки та вихвачування документів, у той час як затримання оформлене не було. Зазначав, що саме протиправні дії працівників поліції спонукали ОСОБА_1 відмовитися від огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції на прохання пасажира не було пред`явлено службові посвідчення, а водій не зобов`язаний був пред`являти документи не встановленим особам.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що бачив як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Протокол йому прочитала його жінка ОСОБА_3 , бо він був без окулярів.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що дійсно була свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння («відмовився дихати» та «в лікарню їхати відмовився»). Як зачитували права особі - свідком не була. Протокол підписувала, але не читала, бо була без окулярів. Після оголошення судом змісту протоколу, заперечень щодо викладеного у протоколі не висловила.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Баленка Р.В., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , суддя встановив таке.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме: 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.4, 8.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 (пп. «а»). Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Частиною другою статті 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

Суддя зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.04.2021 серії ДПР18 № 195403 не зазначена частина статті 122-2 КУпАП, якою передбачена відповідальність за вчинене правопорушення. Разом з тим, суть викладеного адміністративного правопорушення та опис установлених обставин фактично відповідають частині першій цієї статті. Захисник та ОСОБА_1 зауважень з цього приводу у своїх поясненнях не висловили.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На переконання судді, вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю таких доказів:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 195402 від 04 квітня 2021 року (а.с. 3);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою «Алкотест DRAGER», так і в медичному закладі (а.с. 5-6);

-показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, якими свідки підтвердили факт особистої присутності під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження особою огляду на стан сп`яніння та факт такої відмови;

-рапортом працівника поліції, у якому детально викладено інспектором поліції обставини вчинення правопорушення (а.с. 7);

-письмовим зобов`язанням ОСОБА_5 про доставку автомобіля PEUGEOT-301, номерний знак НОМЕР_2 , до адреси селище Козельщина вулиця Остроградського, 117, яким підтверджується факт відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с. 8);

-відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення (а.с. 10).

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за перевищення швидкості. У подальшому відмовився надавати працівникам поліції документи, передбачені п. 2.1 ПДР. Після встановлення його особи відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, а також у медичному закладі, що було достеменно зафіксовано технічними засобами відеозапису. Перед цим особі було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, 63 Конституції, а також положення ПДР, що також було зафіксовано за допомогою відеозапису. З переглянутого у судовому засіданні відеозапису також встановлено факт самовільного залишення особою місця зупинки транспортного засобу та втечу з місця зупинки у той час, як працівники поліції намагалися скласти постанову за перевищення швидкості на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції змушені були переслідувати особу водія, який не виконував їх вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискового маячка та спеціального звукового сигналу. Транспортний засіб водія було зупинено тільки шляхом блокування. Надалі повторно у присутності свідків було зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів, а також у медичному закладі.

Отже, у сукупності наведені вище докази підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що було вчинено ОСОБА_1 та яке полягало у відмові водія (особи, яка керувала транспортним засобом) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

А також, на думку судді, вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 195403 від 04 квітня 2021 року (а.с. 14); рапортом працівника поліції, у якому детально викладено інспектором поліції обставини вчинення правопорушення (а.с. 7); відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення, зміст якого викладено вище (а.с. 10).

Незазначення працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення конкретної частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, не має суттєвого значення, оскільки суть викладеного правопорушення, опис установлених обставин відповідають саме частині першій ст. 122-2 КУпАП, а також зважаючи на відсутність заперечень з боку сторони захисту щодо наведеного недоліку протоколу, який суддя не вважає суттєвим для даної справи.

Основними аргументами захисника та ОСОБА_1 щодо невинуватості останнього зводилися до того, що працівники поліції відмовилися представитися та пред`явити службове посвідчення; за наслідками затримання водія не було складено відповідний протокол про адміністративне затримання; особі не було роз`яснено права та обов`язки у присутності двох свідків та свідки не читали протокол, який підписували.

Оцінюючи такі доводи захисника та водія, суддя вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Факт адміністративного затримання водія відеозаписом не підтверджується; з дослідженого відеозапису встановлено спробу здійснити адміністративне затримання водія з метою встановлення особи, але в подальшому необхідність у цьому відпала, й затримання не було здійснене. Оскільки адміністративне затримання не було здійснене, потреби в його процесуальному оформленні у формі протоколу також не було.

Факт роз`яснення особі її прав та обов`язків підтверджується відеозаписом фіксації правопорушення, та ствердження особи про нероз`яснення їй прав та обов`язків спростовується таким наявними у матеріалах справи відеозаписами. Той факт, що свідок не зміг підтвердити факт роз`яснення водієві його прав та обов`язків, факту, зафіксованого на відеозаписі ( диск № 1, 19 хвилина) не спростовує.

Що стосується доводів захисника та водія про ненадання працівниками поліції своїх документів на підтвердження повноважень, то слід вказати таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису не встановлено факт звернення водія до працівників поліції з вимогою пред`явити службові посвідчення. Така вимогу висунута була пасажиром транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Між тим, факт відмови працівників поліції пред`явити службове посвідчення на вимогу іншої особи, а не особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, безпосередньо на права ОСОБА_1 вплинути не могли, та не є підставою для визнання його невинуватим у інкримінованих йому правопорушеннях.

Не повідомлення поліцейським під час звернення до особи, або у разі звернення такої особи до поліцейського, свого прізвища, посади, спеціального звання та відмова пред`явити службове посвідчення, безмовно є порушенням ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», але не є підставою для висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення у діях іншої особи (водія).

Тому суддя ці доводи захисника та водія відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 195403 (за ст. 122-2 КупАП) у якості свідків працівників поліції, а не безсторонніх осіб, то суд зазначає, що складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 у присутності двох свідків нормами КУпАП не вимагається взагалі. Таким чином, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідками двох працівників поліції, які також були присутні під час виявлення порушення та його фіксації, не впливає на кваліфікацію дій особи, відносно якої складено протокол, та допустимість доказів у справі.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 195402 (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), то свідки підписали протокол та підтвердили ті факти та обставини, що у ньому викладені, тому доводи захисника та ОСОБА_1 про те, що свідки не читали протокол, суд не бере до уваги. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП (у редакції, чинній станом на дату складення протоколу) проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським у присутності двох свідків вимагається тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису для проведення огляду на стан сп`яніння. Як вбачається з матеріалів справи, поліцейськими використовувалися під час складення протоколу технічні засоби відеозапису, а матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, тому наявність чи відсутність свідків під час вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а так само і під час роз`яснення йому прав та обов`язків, не впливає на правомірність дій працівників поліції при складенні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт зіпсуття двох бланків протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції, на що звертав увагу судді захисник та ОСОБА_1 , підтверджується відеозаписами подій, що містяться у матеріалах справи, але такі факти жодним чином не спростовують винуватість особи у вчиненні правопорушень, що їй ставляться у провину, та жодним чином не впливають на вирішення питання про наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення у діях особи у даній справі. Навпаки, суддя відзначає, що оскільки внесення виправлень, закреслень у протоколи про адміністративне правопорушення не допускається, то єдиним вірним та правильним способом виправлення інформації, помилково зазначеної у протоколі, буде його повторне складення, що не заборонено чинним законодавством, та правильно зроблено працівниками поліції у даній ситуації.

Відхиляє суддя також доводи ОСОБА_1 про безпідставне його переслідування працівниками поліції, оскільки він, начебто, рушив з місця зупинки з їхнього дозволу, так як такий дозвіл з матеріалів відеофіксації не вбачається.

Разом з тим, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису беззаперечно вбачається, що гр. ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, так і від огляду у медичному закладі, куди його мали би за згодою супроводити поліцейські.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не виконав вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу, керував автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки, наданої відділенням адміністративної практики батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 05.12.2013 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також ураховуючи відомості про особу ОСОБА_1 , який станом на дату вчинення правопорушень працював на посаді спеціаліста-криміналіста слідчого відділення органу Національної поліції України, та така поведінка є тим більше неприпустимою для особи, яка на той час була представником органу Національної поліції, суддя дійшла висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У даному випадку, суддя приходить до висновку, що строк накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, закінчився, а тому провадження у справі в цій частині повинно бути закрите саме з цієї підстави.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 454 грн 00 коп.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 є особою з ІІ групою інвалідності, тобто він підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 36, 40-1, ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 276-279, 280, 283-289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду.

Реквізити сплати штрафу: отримувач коштів ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку (IBAN) UА0016001, код класифікації доходів бюджету 21081300. «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 195402 від 04.04.2021.

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня винесення постанови, а при оскарженні - постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити особі, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду. У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови або з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягатиме стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Суддя В.П. Козир