П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. , за участю представника особи, відносно якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали начальника відділу РОМ ДТП УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 122-4 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 108073 від 01.10.2021 року вбачається, що 28.09.2021 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_2 знаходячись на АЗС «Аміс», що по вул. Капушанській, буд 143 «б» в м. Ужгороді, керуючи транспортним засобом марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого самовільно залишив місце пригоди, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.122-4 КпАП України.

Згідно вказаного протоколу своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 ( а) ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КпАП України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Качайло А.І. в судовому засіданні вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.122-4 КпАП України заперечив. Зокрема зазначив, що ОСОБА_2 перебуваючи на АЗС «АМІС» та заправивши свій автомобіль почав рух , в результаті чого відірвав рукоятку (пістолет) з бензоколонки. Вважає, що ОСОБА_2 не порушив ПДР України, оскільки бензоколонка не може бути учасником дорожнього руху, а відтак в діях ОСОБА_2 і відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 122-4 КпАП України. Окрім того вказав на те, що постановою судді від 04.11.2021 року ОСОБА_2 визнано винним в правопорушенні передбаченому ст. 124 КУпАП і звільнено ОСОБА_2 від відповідальності у зв`язку з усним зауваженням , проте постанова не набрала законної сили і має намір її оскаржити. Вважає, що справи за ст. ст. 124 , 122-4 КУпАП слід було обєднати в одне провадження і одночасно ухвалити рішення за вказаними статтями.

Заслухавши пояснення представника особи, відносно якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода- це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно ст. 122-4 КУпАП диспозиція статті передбачає залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251КУпАП визначає, щодо казами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-ікінозйомки, відеозапису чи засобів фото- ікінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,протоколом про вилучення речей і документів, атакож іншими документами.

Суд вказує, що у відповідності до положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст. 62).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За змістом вище зазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ст. 122 -4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У відповідності до п. 1.10 ПДР України учасником дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному; дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до п. 1.10 ПДР, - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння не вчиняв. Крім цього, у ОСОБА_2 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки з письмових пояснень, наданих останнім вбачається, що вони із оператором АЗС домовились на місці про відшкодування завданих збитків.

У відповідності до п. 14 ПКМ України, від 20.12.1997 № 1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо-, оливо- та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно.

Оскільки розливна муфта заправочного пістолету, з огляду на ПДР України, не є учасником дорожнього руху та не відноситься до дорожньої обстановки, стеження та зміну якої повинен постійно контролювати водій, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення ПДР України.

Суд зазначає, що АЗС не позбавлена можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, суд бере до уваги те, що постанова судді від 04.11.2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винним в правопорушенні передбаченому ст. 124 КУпАП і звільнено ОСОБА_2 від відповідальності у зв`язку з усним зауваженням на час розгляду справи не набрала законної сили.

Отже, факт дорожньо-транспортної пригоди не встановлений матеріалами справи, відсутні докази причетності ОСОБА_2 до дорожньо-транспортної пригоди та відповідно як наслідок , і залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Виходячи з того, що склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП передбачає необхідність попереднього встановлення складу за ст. 124 КУпАП, суд вважає, що в даному випадку за відсутності постанови суду, яка набрала законної сили за фактом правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не можливо стверджувати про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Окрім цього, у ОСОБА_2 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки з письмових пояснень, наданих останнім вбачається, що вони із оператором АЗС домовились на місці про відшкодування завданих збитків.

Жодних клопотань про обєднання справ за ст. ст. 122-4 , 124 КУпАП в одне провадження до суду не надходило.

Жодних документів на доказ завдання АЗС матеріальної шкоди матеріали справи не містять.

Таким чином, на думку суду відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 -4 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122-4, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подаються до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца