09.02.2021 Справа № 756/1043/21
№ 756/1043/21
№ 3/756/1234/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 лютого 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 516 від 18.11.2020, 18 листопада 2020 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_1 , яка працює на посаді адміністратора у ФОП « ОСОБА_2 » (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення коронавірусної хвороби COVID-19, що виразилось у наступному, зокрема: у відсутності розміток для недопущення скупчення (1,5 м) в одній частині залу; у відсутності дезинфікуючих засобів для прибирання; а також у тому, що працівники були без засобів індивідуального захисту та без рукавичок. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункти 5, 7, 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Разом з цим, в судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов А.Ю., який повідомив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, не визнає, оскільки не працює у ФОП « ОСОБА_2 », що підтверджується: відповіддю із ФОП « ОСОБА_2 », у якій вказано, що ОСОБА_1 не перебуває у штаті працівників вказаного суб`єкта господарювання; копією наказу № 155-к від 09.11.2017 про прийняття ОСОБА_1 на роботу до ТОВ «Р.В.С.І» та копією трудової книжки із поміткою, що ОСОБА_1 із 10.11.2017 прийнята на роботу до ТОВ «Р.В.С.І».

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, документи надані адвокатом Смірновим А.Ю. в судовому засіданні та письмові пояснення ОСОБА_1 , які подано через канцелярію суду, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 516, який складено 18.11.2020, зазначено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді адміністратора у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ФОП « ОСОБА_2 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, перебуваючи на робочому місці порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункти 5, 7, 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.

Доказів, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштована адміністратором у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ФОП « ОСОБА_2 »), а також доказів того, що вона є суб`єктом господарювання у вказаному магазині, на якого покладений обов`язок виконання вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункти 5, 7, 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17., матеріали справи не містять.

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення нею інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ст. 44-3 КпАП України.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевикладених обставин, керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України суд приймає рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 44-3, 251, 256, п.1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко