Справа № 523/468/21
Номер провадження 3/523/1038/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 084629 складеного 14.11.2020 року, за обставинами того, що 14.11.2020 року о 18-25 год., ОСОБА_1 , за адресою м. Одеса, вул.. Бочарова, 21А, забезпечив обслуговування клієнтів бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в період карантину, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641«Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19».

За цим фактом у відношенні ОСОБА_1 , - 14.11.2020 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 084629 за ст.44-3 КУпАП України.

В судове засідання з`явилася захисниця ОСОБА_2 , яка зазначила, що ОСОБА_1 вину не визнає, в матеріалах справи відсутні докази вини, та надала письмові пояснення, в якому просила провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідність до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Так в графі протоколу «склад адміністративного правопорушення» зазначено «дозволив працювати бару «Туз» з порушенням карантину «вихідного дня», передбаченого додатково до обмежень, передбачених п. 10 КМУ № 641, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП».

Проте п. 10 Постанови Кабінету Міністрів від 22 липня 2020 р. № 641, на який йде посилання в протоколі, мітить п`ять різних підпунктів, жоден з яких не співвідноситься з викладеною фабулою протоколу, та не містить відомості про карантин «вихідного дня».

Відповідно до зазначеного п. 10 Постанови Кабінету Міністрів від 22 липня 2020 р. № 641 на території України на період дії карантину забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи;

3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації;

4) перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав членів НАТО та держав учасниць програми НАТО Партнерство заради миру, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

Особі, визначеній в абзаці першому цього підпункту, в якої відсутній поліс (свідоцтво, сертифікат) страхування, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетині державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України Про прикордонний контроль;

5) перетин контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, та діє на строк перебування в Україні.

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в редакції, чинній на момент складення протоколу, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно ч. 1 та ч. 4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

Таким чином, фабула правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ст. 44-3 КУпАП, та зазначено пункт Постанови, який не відноситься до фабули, викладеної в протоколі. Водночас суд не може на власний розсуд вибирати та застосовувати необхідний пункт Постанови, адже це є обов`язком особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Пункт 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не є фізичною-особою підприємцем. В матеріалах справи наявна довідка з вказаного реєстру, яка свідчить про те, що він є керівником ПП « ОСОБА_3 ». З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 лютого 2021 р., вбачається, що у власності ОСОБА_1 відсутнє приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже ОСОБА_1 , не є суб`єктом господарювання бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та не відповідає за господарську діяльність цього закладу.

Статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є, зокрема громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Статею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Проте матеріали справи не містять докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В протоколі в графі свідки, які б підтвердили даний факт правопорушення, відсутні.

При цьому, відповідно до висновку зробленому Верховним судом у постанові від 20 травня 2020 р. (справа № 524/5741/16-а), поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції повинні долучити докази, які можуть підтвердити факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, доказами можуть бути: пояснення свідків, які були відвідувачами закладу, інших свідків, фото та відеоматеріали.

З`ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, суд вважає, що провадження по справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази його вини, та відсутня відеофіксація події. Крім цього, фабула правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ст. 44-3 КУпАП, та зазначено пункт Постанови, який не відноситься до фабули протоколу.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський райсуд м. Одеси протягом 10 - ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: