Справа № 931/64/21
Провадження № 3/931/38/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Кідиба Т. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектора поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №528889 від 30.01.2021 року, складеного ПОГСВГ ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Скучинським Б.П., вбачається, що 30.01.2021 року о 15 год 30 хв було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, а саме: надавав соціальні послуги - проживання, догляд, харчування, чим порушив ч.2 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» та постанову КМУ №185 від 03.03.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав, суду пояснив, що він є керівником релігійної організації "Релігійна громада помісної церкви Віри Євангельської п`ятидесятників". Він має у власності житловий будинок в АДРЕСА_1 , в якому з його відома та дозволу тимчасово проживають особи, які опинились у складних життєвих обставинах, які добровільно надають їх пенсію, на яку він та його дружина купують їм їжу, одяг та інші необхідні речі, забезпечують отримання медичної допомоги. Деякі особи, що проживають у них, пенсії взагалі не отримують. В результаті своєї діяльності він будь-яких доходів не отримує, вона пояснюється лише мотивами людяності, доброти та милосердя.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог ч.2 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», згідно з якою до надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать надавачі соціальних послуг, утворені органами, зазначеними у частині першій статті 11 цього Закону, діяльність яких фінансується за рахунок коштів відповідного бюджету/бюджетів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 цього Закону до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності (ч.3 ст. 13 Закону).

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 тривалий час є керівником релігійної організації "Релігійна громада помісної церкви Віри Євангельської п`ятидесятників". Окрім цього, він являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , в якому з його відому та дозволу тимчасово проживають особи, які опинились у складних життєвих обставинах. Жодної плати за це вони не платять, добровільно надають ОСОБА_1 та його дружині їх пенсію, на яку останні купують їм їжу, одяг та інші необхідні речі.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до положень ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

За положеннями п.14.1.36. ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України)господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, дорученням та агентськими договорами.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, а і факт надання послуг за винагороду (отримання доходу), що і становить суть господарської діяльності.

Так, у ході розгляду даної справи факту отримання ОСОБА_1 чи його дружиною доходу (в розумінні ПК України) в результаті їх діяльності не доведено.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б спростовували доводи ОСОБА_1 про його невинуватість поза розумним сумнівом. Будь-яких інших об`єктивних даних про вчинення ним правопорушення немає.

За таких обставин справи суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу і події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 164, 247, 251, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба