Номер справи 220/118/21
Номер провадження 3/220/120/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянку України, фізична особа - підприємниць, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20.01.2021 року о 11 год. 30 хв. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у власному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не вжила заходів щодо дотримання правил карантину людей, а саме не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра у приміщені магазину, чим порушила п.п.14 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , якій було повідомлено про день та час розгляду справи, що підтверджується її підписом в протоколі про адміністративне правопорушення в судове засідання не з`явилась без поважних причин, про причини свого неприбуття не повідомила. В протоколі про адміністративне правопорушення просила про розгляд справи без її участі. Враховуючи те, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явилась до суду, будь-яких заяв від неї не надходило, доказів поважності причини неявки в судове засідання суду не надала, суд вважає причини її неявки не поважними та з урахуванням викладеного, вважає можливим відповідно до ст.268 КУпАП розглянути справу у відсутності правопорушника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №075736 від 20.01.2021 р., в якому викладені обставини скоєного правопорушення; письмовими поясненнями самого правопорушника, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші, відповідно до яких вона свою провину визнала; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , в яких остання пояснила, що 20.01.2021 р. о 11 год. 25 хв. вона знаходилась в продуктовому магазині «ПП ОСОБА_3 », який розташований в АДРЕСА_1 , при цьому в приміщенні магазину, а саме на підлозі були відсутні маркування дистанції яка передбачена карантинними заходами; відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Дослідивши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги пункту п.п. 2 п.п.14 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до яких на території України на період дії карантину забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 44-3 ч.1 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 ч.1 КУпАП, а саме, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує положення ст.ст.23,33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь її вини, особу порушника, стосовно якої даних, які б з негативного боку її характеризували, суду не надані, остання є приватним підприємцем, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а також те, що хоча вона і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч.1 КУпАП, однак будь-яких негативних наслідків від її дій не настало, даних про захворювання суду не надано, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а справу відносно неї закрити з оголошенням їй усного зауваження.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, тому вважаю за необхідне звільнити останню від сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22,33, 221, 283, 284, 44-3 ч.1 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КпАП України.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Якішина