ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., при секретарі Шудрі Г.С., за участю представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення № 4146/50000/20 від 16.10.2021 року, який надійшов з Одеської митниці Держмитслужби у відношенні громадянки України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 10.10.2019 року, орган що видав 5101, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 4146/50000/20 від 16.10.2021 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України. З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 16.10.2021 о 13.30 у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт Одеса» Одеської митниці , проходив митний контроль громадянин України ОСОБА_2 , який прибув в Україну літаком В738, б/н (A6-FEN) авіакомпанії «Флай Дубай», регулярний, рейс №FBB 1723, сполученням «Дубай-Одеса».

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_2 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю (так званий «зелений» коридор), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим вчиненням дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину, громадянин України ОСОБА_2 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на запитання про наявність у нього товарів для декларування відповів, що він переміщує в багажі особисті речі та трохи біжутерії. На прохання пред`явити вміст громадянин України ОСОБА_2 відкрив сумки для догляду (одна сумка синього та одна сумка чорного кольору).

Громадянин України ОСОБА_2 надав два інвойси на товар, виданих на його імя, а саме:

інвойс від 14.10.2021 №318 з описом ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), вага 6120 гр., вартість 3151.8 дол.США;

інвойс від 08.10.2021 №б/н з описом ОСОБА_5 , вага 5317 гр., вартість

Під час проведення ретельного митного огляду багажу громадянина України ОСОБА_2 було виявлено, що переміщує у чорній сумці вироби (в наборах) з металу срібного кольору з каменями невідомого походження, та підрахунку було встановлено, що загальна вартість товарів

Після перерахунку вказаних виробів, в гр. ОСОБА_2 встановлено, що загальна кількість (вага) складає 11639 грамів виробів. Зважування виробів здійснювалося на вагах 8Р-400.

Відповідно до ст.374 МК України товари, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжувальному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 1000 євро, але загальна фактурна вартість не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України , в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро.

У відповідності до Правил застосування спрощеного Порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Держмитслужби України від 18.02.2006 року №137 «зелений коридор» - це зона спрощеного митного контролю, яка є частиною зони митного контролю на території ( у приміщенні ) аеропорту, облаштована належним технічним та інформаційним обладнанням і призначена для здійснення в спрощеному порядку митного контролю товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України не підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню й на переміщення яких через митний кордон України не встановлено заборон або обмежень. Згідно з п. 1.9 даних Правил, громадянин самостійно приймає рішення про проходження спрощеного митного контролю, чи митного митного контролю з поданням митної декларації - «зеленим» чи «червоним» коридором. Митний контроль предметів громадян закінчується з моменту переміщення цих предметів за межі зони митного контролю - у разі обрання громадянином «зеленого» коридору, відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором - з моменту перетину громадянином зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору.

Згідно ст. 366 МКУ громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений» коридор або «червоний» коридор) для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого» коридору вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Товари в еквіваленті до 1000 євро, а саме прикраси вагою 1592 грама було пропущено через митний кордон України.

Товари, що перевищують еквівалент 1000 євро затримані по протоколу про порушення митних правил, а саме прикраси вагою 10047 грамів. Вартість буде визначена додатково.

Таким громадянин України ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор) та у нього під час проведення митного контролю було виявлено вироби на загальну вартість, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

За даним фактом співробітниками митниці, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 4146/50000/21 від 16.10.2021 року, за ст. 471 МК.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ерусланова Т.Г. в судовому засіданні пояснила, що її довіритель зрозумів що порушив митне законодавство України, не заперечує проти призначення покарання у вигляді штрафу, просить не конфісковувати предмети правопорушення оскільки на них є документи, а саме інвойс від 14.10.2021 №318 з описом ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), вага 6120 гр., вартість 3151.8 дол. США; інвойс від 08.10.2021 №б/н з описом ОСОБА_5 , вага 5317 гр., вартість 3882 дол. США.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за кваліфікуючою ознакою порушення встановленого митним кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Відповідно до ст.374 МК України товари, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжувальному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 1000 євро, але загальна фактурна вартість не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, відсутність пом`якшуючих обставин, суддя вважає необхідним застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Необхідно зазначити, що санкція ст. 471 МК України передбачає покарання у вигляді штрафу та конфіскацію товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

Щодо конфіскації цих товарів, то необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з наданих представником ОСОБА_1 документів, а саме інвойсу від 14.10.2021 №318 з описом ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), вага 6120 гр., вартість 3151.8 дол. США; інвойс від 08.10.2021 №б/н з описом assortted jewellery, вага 5317 гр., вартість 3882 дол. США., вилучені товари належать ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_7 підтверджено законність товарів, які він переміщував через митний кордон України.

У ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Необхідно зазначити, що обставини, які склалися у цій справи, відображають природу правовідносин, які зазначені у рішенні ЄСПЛ «Садоха проти України» (заява №77508/11).

У цій справі заявник переміщував готівку з України та підтвердив походження цих коштів, проте національні суди застосували до нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації вказаних грошових коштів.

ЄСПЛ постановив порушення ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Підставою для прийняття вказаного рішення було наступне.

Суд повторює свій послідовний підхід, що захід у вигляді конфіскації, навіть якщо він передбачає позбавлення власності, підпадає під сферу дії абз.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яким Договірним державам дозволяється здійснювати контроль за користуванням майном для забезпечення сплати податків.

Суд зазначає, що держави мають законний інтерес, а також обов`язок відповідно до різних міжнародних договорів вживати заходи для виявлення та контролю за рухом готівки через їхні кордони, оскільки великі обсяги готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, обігу наркотичних засобів, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або вчинення інших серйозних фінансових злочинів. Загальна вимога про декларування, що застосовується до будь-якої особи, яка перетинає державний кордон, запобігає непомітному ввезенню та вивезенню готівки з країни, а конфіскація внаслідок недекларування готівки митним органам є частиною загальної системи регулювання, створеної для боротьби з цими злочинами. Отже, Суд вважає, що захід у вигляді конфіскації відповідало загальному суспільному інтересу.

Інше питання, яке Суд має вирішити, - чи забезпечило втручання необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава у цій сфері. Необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар». Крім того, хоча абз.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції не містить чітких процесуальних вимог, Суд має встановити, чи забезпечило провадження в цілому заявника можливістю представити свою справу компетентним органам державної влади, щоб надати їм можливість встановити справедливий баланс між зазначеними конфліктуючими інтересами.

Адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку вона перевозила через митний кордон. У зв`язку з цим слід зазначити, що, дійсно, як вказала заявник, вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій. Ці елементи відрізняють цю справу від деяких інших, в яких конфіскація застосовувалася до товарів, ввезення яких було заборонено, або до транспортних засобів, які використовувалися для перевезення заборонених речовин чи торгівлі людьми.

Необхідно зазначити, що як у справі «Садоха проти України» так і у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 доведено, що він отримав вказаний товар законним шляхом та підтвердив їх походження.

При цьому, представник Одеської митниці Держмитслужби ніяким чином не поставив під сумнів походження вказаного товару.

Накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації цих предметів буде надмірним скоєному правопорушенню.

Інше питання, яке повинен вирішити суддя у цій справі, це те, чи буде забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи у випадку накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації майна.

Вказане питання тісно пов`язано з ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод». Так у рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Як зазначено вище, законність вказаного товару підтверджено доказами.

Таким чином, на думку судді конфіскація вилученого товару буде надмірним скоєному правопорушенню та не забезпечить справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, чим порушить ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

На підставі вищевикладеного, суддя вважає за необхідне не застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді конфіскації та вилучені предмети необхідно повернути.

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України, обрання «зеленого коридору» вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, гр. ОСОБА_2 протиправно перемістив через митний кордон України товари що перевищують еквівалент 1000 євро.

Крім викладеного, вина гр. ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 4146/50000/21 від 16.10.2021 року, доповідною запискою головного державного інспектора від 16.10.2021 року, поясненнями свідка ОСОБА_8 від 16.10.2021 року.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, яке суд вважає застосувати до правопорушник, суд виходить з наступного.

Санкція ст. 471 МК України, передбачає накладення на винну особу адміністративного стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що на час розгляду провадження складає 1700 гривень, з одночасною конфіскацією товарів, які є предметом порушення митних правил, переміщення яких через митний кордон заборонено чи обмежено.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 доведено легальність походження переміщуваного товару, а також підтверджено, що конфіскація всього незадекларованого товару буде мати індивідуальний та надмірний тягар, суд вважає, що в даному випадку можливо не застосувати до ОСОБА_1 конфіскації вилученого товару як додаткового покарання, так як застосування покарання у вигляді конфіскації предметів правопорушення не буде відповідати тяжкості вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.487МК України провадження у справах про порушення митних правил, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд накладає на правопорушника стягнення, відповідно до санкції ст. 471 МК України, у виді штрафу без конфіскації предметів правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 257, 458, 459, 461, 471, 487 МК України, ст. ст. 23, 33, 40-1, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, без конфіскації предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил.

Вилучені, відповідно до протоколу № 4146/50000/21 від 16.10.2021 року, а саме: товари вказані в опису предметів по справі про ПМП №4146/50000/21 від 16.10.2021 у кількості 88 штук на загальну суму 73200,00 - повернути ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 або його представнику, після сплати всіх необхідних митних платежів

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири ) гривень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: І.О. Поліщук