Справа № 309/2961/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/208/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23. 10. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 216676 від 02. 09. 2019 та постанови судді від 23. 10. 2019 вбачається, що 02. 09. 2019 о 00 год. 20 хв. в с. Сокирниця по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23. 10. 2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення судом першої інстанції не досліджувався, при цьому жодний із наявних у справі доказів не містить в собі відомостей про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На його думку, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього працівниками поліції складено

-2-

безпідставно, копію якого йому вручено не було. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що йому пропонувалось на місці зупинки пройти відповідний огляд за допомогою спеціального технічного приладу, або що він відмовлявся на місці від проходження такого огляду, між тим його одразу було доставлено до медичного закладу. Окрім іншого, вказує і на те, що всупереч наведеним у протоколі даним не керував автомобілем, а тому не являється суб`єктом даного правопорушення особою, яка керує транспортним засобом, оскільки транспортний засіб не рухався і водій у ньому не знаходився. Також вказує на те, що показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд безпідставно прийняв до уваги, без перевірки їх в судовому засіданні. Про поверховий розгляд справи судом на його думку свідчить і те, що суд розглянув справу без його участі, оскільки він з поважних причин не зміг прибути до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга розглядається за згодою ОСОБА_1 у відсутності його захисника Кондратенка Д.В., який подав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція) огляд на

-3-

стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько -акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 02. 09. 2019 о 00 год. 20 хв. в с. Сокирниця по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ21099» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння , а саме нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 216676 від 02. 09. 2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02. 09. 2019, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння в лікаря-нарколога; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 №320971 від 02. 09. 2019, відповідно до якої 02. 09. 2019 о 00 год. 20 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 не надав посвідчення водія категорії «в», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З рапорту поліцейського СРПП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Чізмар С.Ю. суду ствердив, що 02. 09. 2019 приблизно о 00 год. 20 хв. під час несення служби у добовому наряді та патрулюванні Хустського району разом з ДОП СП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Дудаш Р.М. в с. Сокирниця було зупинено автомобіль марки ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 , в якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Йому запропонували пройти освідчення на стан сп`яніння на, що ОСОБА_1 відмовився, почав виражатись на їх адресу нецензурними словами, у зв`язку з чим до нього було застосовано фізичну силу та спец засоби та доставлено в Хустську районну лікарню, де в подальшому було складено протоколи за ч. 1 ст. 130 та за ст. 185 КУпАП.

-4-

Зазначені обставини підтвердили допитані в якості свідків поліцейський ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 , які окрім того, зазначили, що 02. 09. 2019 приблизно о 00 год. 20 хв. ними під час несення служби у добовому наряді та патрулюванні Хустського району в с. Сокирниця було виявлено автомобіль, який рухався їм на зустріч на великій швидкості, виїхавши майже на узбіччя. Після чого вони розвернули службовий автомобіль і поїхали за вказаним автомобілем, який звернув на вул. Миру і зупинився. Підійшовши до автомобіля побачили , що в автомобілі на передньому пасажирському сидінні сидить одна людина. Коли даний чоловік вийшов з автомобіля на вулицю, він їм повідомив, що є пасажиром, а водій вибіг. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідчення на стан сп`яніння на, що останній відмовився, почав поводити себе агресивно, у звязку з чим до нього було застосовано фізичну силу та спец засоби та доставлено в Хустську районну лікарню. Перебуваючи в лікарні, ОСОБА_1 знову було запропоновано в присутності двох свідків пройти освідчення на стан сп`яніння, однак останній категорично відмовився.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після доставлення його до Хустської районної лікарні, не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги, під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 №1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не являється суб`єктом даного правопорушення, оскільки за встановлених у протоколі обставин не керував транспортним засобом, а знаходився поруч, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.

При цьому враховується те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених у складеному протоколі обставин, суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що відносно ОСОБА_1 працівником поліції також була винесена постанова про застосування щодо нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, без відповідного посвідчення водія.

-5-

У зв`язку з наведеним та за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом керування ним транспортним засобом 02. 09. 2019 о 00 год. 20 хв. з порушенням Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд також оглянув відеозапис відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі працівників поліції, на якому відображено рух службового автомобіля, а також момент появи в полі зору працівників поліції автомобіля «ВАЗ 21099», який рухався на зустріч патрульному автомобілю. Після чого патрульний автомобіль розвернувся та рухався позаду переслідуваного ним автомобіля «ВАЗ 21099», який перебував у постійному полі видимості відеореєстратора, після чого водій виконав маневр повороту ліворуч та зупинився. Також на даному відео зафіксовано момент виходу ОСОБА_1 з переднього пасажирського сидіння, при цьому інших осіб, ні автомобілі ні поблизу такого не вбачається.

Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи про те, що йому не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, спростовані даними рапорту, а також поясненнями поліцейських, згідно яких на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 розпочав нецензурну лайку та став поводитись агресивно, внаслідок чого до нього було застосовано спецзасоби та доставлено до відділення Хустської районної лікарні.

Доводи апеляційної скарги про не проведення судом безпосереднього допиту свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, більш того судом першої інстанції вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак такі в судове засідання не з`явилися, про що подали відповідні заяви, якими підтвердили неможливість їх явки до суду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності окремих доказів носять формальний характер та такий висновок не спростовують.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

-6-

Не спростовують висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і доводи апеляційної скарги про перевищення працівниками поліції при затриманні останнього, своїх службових повноважень та спричинення йому тілесних ушкоджень, оскільки такі доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23. 10. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: