ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького РУП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неналежно займається вихованням малолітньої доньки ОСОБА_2 2015, що відобразилось у порушенні вимог ст. 150 СК України, а саме 21.11.2021 близько 20 год. 00 хв. перебувала у п`яному вигляді за місцем проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що вона одна виховує доньку, з батьком доньки ОСОБА_2 вона розлучена. Вона належним чином займається вихованням своєї доньки та пояснила, що наразі в неї з колишнім чоловіком склались напружені стосунки та в них існує спір про місце проживання дитини. 21.11.2021 колишній чоловік взяв доньку до себе додому та повинен був повернути на наступний день. Через деякий час, колишній чоловік викликав працівників поліції та прийшов з ними до неї додому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 443322 від 25.11.2021, пояснення та інші надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності є один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є: пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 443322 від 25.11.2021 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

В порушення ст. 256 КУпАП та п. 9 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (із змінами та доповненнями), в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначена об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , так при викладенні обставин правопорушення не зазначено, що саме зробила ОСОБА_1 та як ухилялася від виконання батьківських обов`язків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.11.2021, ОСОБА_1 інкримінується неналежне виховання малолітньої доньки ОСОБА_2 2015, яке полягало в тому, що 21.11.2021 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебувала у п`яному вигляді за місцем проживання. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, де саме в цей момент перебувала дитина та в яких саме діях полягає неналежне виховання, та які наслідки вони потягли.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечила факт неналежного виховання. Доказів, які б стверджували вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, окрім письмової заяви ОСОБА_3 колишнього чоловіка, суду не надано.

Разом з тим, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались напружені стосунки, існує спір щодо встановлення місця проживання дитини.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 .

Лише пояснення ОСОБА_3 без сукупності інших належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд безпосередньо досліджує докази. Клопотань про виклик та безпосередній допит свідків вчинення правопорушення в поясненнях ОСОБА_3 не вбачається. Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини особи також не надано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно дост.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності. Відтак, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 221, 247, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, за відсутністю подіїта складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: