Провадження № 33/4820/435/21
Справа № 676/1437/21 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Бездітного В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бездітного В.В. на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , поліцейського роти № 1 БУПП в Хмельницькій області ДПП НП України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1446-VIII від 07.07.2016, № 2617-VIII від 22.11.2018, №720?ІХ від 17.06.2020 року) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

За ч.1 ст. 139 КУпАП щодо ОСОБА_1 провадження у справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 7 березня 2021 року о 1 год. 20 хв. на автодорозі Н-03 269 км+600м Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, рухаючись в напрямку м.Хмельницький, керував транспортним засобом AUDI А4 іноземної реєстрації НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння 0,8% проміле, який зафіксовано в Кам`янець-Подільській міській лікарні № 1, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1446-VIII від 07.07.2016, № 2617-VIII від 22.11.2018, №720?ІХ від 17.06.2020 року).

В поданій апеляційній скарзі захисник Бездітний В.В., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а відеоматеріал, долучений до протоколу, знімався патрульними на особистий мобільний телефон та міг піддаватись обробці, фіксує виключно згоду ОСОБА_1 на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак не підтверджує факту керування ним транспортним засобом. Вказує, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт керування саме водієм ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , однак суд першої інстанції належної оцінки їх показанням не надав, поклавши в основу оскаржуваного рішення свідчення працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з урахування того, що, останні, є зацікавленими особами. Також судом не надано оцінки, що патрульні не спостерігали моменту ДТП, не зафіксували його відеодоказами. А відтак, вважає постанову місцевого суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вона підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бездітного В.В., на підтримку доводів апеляційної скарги, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 489410 від 07.03.2021 року, з якого слідує, що 07 березня 2021 року о 01 год. 20 хв. на автодорозі Н-03 269 км+600м Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, рухаючись в напрямку м.Хмельницький, ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А4 іноземної реєстрації НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідує, що ОСОБА_1 , в їх присутності, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, відмовився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", однак такий огляд погодився пройти в медичній установі. (а.с. 2,3).

Згідно з даними висновку лікаря-нарколога міської лікарні № 1 м. Кам`янця-Подільського ОСОБА_9 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2021 року № 80, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат проведеного огляду - 0,8 % проміле. (а.с. 4).

З дослідженого апеляційним судом відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 представляється працівнику поліції, як воді автомобіля AUDI А4 іноземної реєстрації НОМЕР_1 та каже, що їхав з м. Кам`янець-Подільський до м. Хмельницького. Поліцейський запитує чи той вживав спиртні напої. У встановленому законом порядку запропоновано йому пройти огляд на визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погоджується пройти такий в медичній установі. В лікарні продуває в прилад Драгер, результат проведеного огляду - 0,8 % проміле.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний на мобільний телефон, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Із відеозаписів слідує, що саме ОСОБА_1 , як особа яка, зафіксована на відеозаписі співпадає із особою, яка була встановлена апеляційним судом, та проходила огляд на стан сп`яніння.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації.

Твердження сторони захисту про те, що джерело походження відеозапису невідоме є безпідставним та спростовується відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 489410, з яких убачається, що до протоколу додаються матеріали згідно опису, в тому числі відеодоказ із портативного відео реєстратора Globex Geo Forse 911 інв. №04 та мобільного телефону IPhone 6S.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Крім того, з урахуванням вимог вищенаведеного Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, здійснюючи відеофіксацію події на різні технічні пристрої, в тому числі на відеореєстратор та мобільний телефон, жодних порушень не допустили, отже у місцевого та апеляційного судів не було підстав для витребування документів щодо правового використання вказаних технічних пристроїв.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги сторони захисту судом апеляційної інстанції було допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 показав, що, в день події, в м. Кам`янець-Подільському, разом з колегою ОСОБА_10 здійснювали патрулювання, в ході якого було помічено автомобіль Ауді на іноземній реєстрації, який рухався на великій швидкості в напрямку м. Хмельницького. Вони почали переслідування даного автомобіля, коли з ним пересіклись то побачили за кермом водія, у верхньому одязі , такому як у поліцейських. Однак автомобіль не зупинився та продовжив рух. Наздогнавши автомобіль на автошляху М03, побачили, що сталася ДТП. Поблизу пошкодженого автомобіля було троє чоловіків. На запитання, хто водій даного автомобіля, ОСОБА_1 відповів, що він. У водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що він не погодився, а дав згоду на проходження такого огляду в медичному закладі. Результат - 0,8 % проміле.

Аналогічні показання в суді першої та апеляційної інстанції надано і свідком ОСОБА_10 .

Апеляційний суд приймає до уваги те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд може прийняти до уваги показання поліцейських за умови, що вони узгоджуються з іншими доказами по справі, які в своїй сукупності дозволяють встановити певні фактичні обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

При цьому, доводи апелянта з приводу того, що суддя взяв до уваги лише показання вищевказаних свідків, а показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з незрозумілих причин, до уваги не взяв, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на підтвердження тих обставин, що працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є зацікавленими особами, матеріали справи доказів не містять, при цьому, з пояснень самого ОСОБА_1 слідує, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є його колегами та друзями, що свідчить про їх зацікавленість у наданні показань на його користь з метою уникнення, останнім, адміністративної відповідальності. З огляду на це, їх покази не можуть бути доказовою базою невинуватості ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б підтвердили показання ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, що автомобілем керував ОСОБА_2 , матеріали справи не містять. З дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував керування цим автомобілем та вказував, що водієм був ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні, апелянтом не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, зокрема факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бездітного В.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.