Провадження № 33/4820/484/21
Справа № 675/997/21 Головуючий в 1-й інстанції Столковський В. І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника Каруна В.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого на посаді агронома в ТОВ «Михнівські Лани»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 14 червня 2021 року о 21 год. 41 хв. на автомобільній дорозі зі сполученням «Михнів Білогородка» керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 212140», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 1232 - результат 0,39 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова суду є незаконною та постановленою на підставі даних недійсного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вказує, що він не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а твердження працівників поліції про наявність різкого запаху алкоголю з порожнини рота є надуманими та такими, що не підтверджуються жодними доказами.

Зазначає, що після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки висловлював свою чітку та категоричну незгоду із результатами огляду, однак поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Також апелянт звертає увагу, що під час проходження огляду на спеціальному технічному приладі «Драгер» накладений муштук (трубка) до нього не перебувала у цільній целофановій обгортці.

Долучений до справи відеозапис, на думку апелянта, трактовано судом першої інстанції не вірно та не надано належної оцінки.

Заслухавши пояснення захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 14 червня 2021 року, який був складений сержантом поліції Лукашук В.Л., того ж дня, о 21 год. 41 хв., на автодорозі «Михнів Білогородка», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 212140», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер-Алкотест 6810» з відеофіксацією на нагрудний відеореєстратор, чим порушив вимоги п. 29 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Доводи апелянта про відсутність в справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення також підтверджується роздруківкою приладу «Драгер Алкотест 6810», актом огляду та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог законодавства.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Твердження апелянта, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним, оскільки працівники поліції до медичного закладу для проходження огляду не доставляли, апеляційним судом не приймаються.

В поліцейських були відсутні правові підстави для примусового доставлення особи для проведення огляду в медичному закладі після того, як водій пройшов огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» та погодився із результатом, засвідчивши своїм підписом, без будь-яких зауважень і заперечень, у роздруківці та акті огляду, в якому зафіксовані ознаки такого сп`яніння. Тому такі доводи апеляційної скарги, як підстави для висновку, що поліцейськими не дотримано порядку направлення водія для проведення огляду та порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані.

Ті обставини, що накладений муштук (трубка) на спеціальному технічному приладі «Драгер», не перебував у цільній целофановій обгортці, не дають підстав для скасування постанови суду, оскільки, як вбачається з відеозапису, момент розпакування муштука (трубка), лише не був повність охоплений відеозаписом. Будь-яких зауважень до працівника поліції з цих підстав зі сторони ОСОБА_1 не надходило.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та його захисником в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний