КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4703/2021
Категорія: ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 листопада 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника - адвоката Варишка П.В. та прокурора Сеник В.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, працюючого директором Національного наукового центру «Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Цією ж постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та, згідно підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закон), являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, під час виконання своїх службових повноважень, не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_2 , який є його племінником, та вчинення дій шляхом підписання 29.11.2019 наказу № 97-к «Про ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, під час виконання своїх службових повноважень, 29.11.2019 в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_2 , який є його племінником, та вчинив дії шляхом підписання 29.11.2019 наказу № 97-к «Про ОСОБА_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Також ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, під час виконання своїх службових повноважень, не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо прийняття на посаду молодшого наукового співробітника у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_3 , яка є його донькою, та вчинення дій шляхом підписання 30.11.2020 наказу № 98-к «Про ОСОБА_3 », чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, під час виконання своїх службових повноважень, 30.11.2020 в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу молодшим науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_3 , яка є його донькою, та вчинив дії шляхом підписання 30.11.2020 наказу № 98-к «Про ОСОБА_3 », чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. та закрити адміністративну справу № 752/14090/21 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог поданої скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, так як винесена з істотним порушенням процесуальних норм права, що призвело до безпідставного розгляду справи по суті та передчасним і таким, що суперечать вимогам закону, висновків суду про винуватість ОСОБА_1 .

Суть допущених судом порушень процесуальних норм права, як зазначає апелянт, полягає у наступному.

Щодо інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -суддя ухвалюючи рішення про винуватість апелянта у вчиненні дій та прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, в оскаржуваній постанові посилається на об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яка характеризується сукупністю ознак, разом з тим, на думку апелянта, цитування диспозиції статті не є встановленим або доведеним фактом правопорушення.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , посилання суду на встановленість реального конфлікту інтересів, який підтверджується наявністю у ОСОБА_1 приватного інтересу, зумовленого сімейними, родинними стосунками з близькими йому особами - донькою та племінником, які в даному випадку суперечать між приватним інтересом та службовими повноваженнями, не відповідає вимогам законодавства, а саме п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а також ст. 27 вказаного Закону, в якій чітко та вичерпано встановлено заборону на спільну роботу з близькими особами.

На думку апелянта, в оскаржуваній постанові не встановлено та не наведено будь-якого факту реального конфлікту, враховуючи роз`яснення ВССУ про розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Також, ОСОБА_1 зазначає на те, що ОСОБА_2 за заявою, був прийнятий на посаду наукового співробітника у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва, згідно наказу № 97-к, а ОСОБА_3 , за її завою, 30.11.2020 року наказом № 98-к, прийнята на посаду молодшого наукового співробітника у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва. Згідно посадових інструкції, вказаних наукових співробітників, вони підпорядковується безпосередньо завідуючому відділом, а тому, відсутній реальний конфлікт інтересів.

Щодо інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 зазначає наступне.

Так, апелянт вважає, що посилання суду на виникнення у нього обов`язку щодо повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів не відповідає вимогам законодавства, а саме ст. 27 Закону України «про запобігання корупції», в якій вказано вичерпний перелік осіб. яким заборонено мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам, а тому іншого потенційного або реального конфлікту, у зв`язку з яким, у ОСОБА_1 виник би обов`язок щодо повідомлення відповідною посадовою особою, не встановлено.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП зазначено, що справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Не погоджується із висновком суду, що датою виявлення правопорушення є 29.03.2021 року, оскільки в матеріалах справи є письмові докази, що датою встановлення правопорушення є лист Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 23 лютого 2021 року з вихідним номером № 1431/55/125/01-2021, та саме даний лист є датою виявлення адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, як вважає апелянт, адміністративне стягнення на нього за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суддею було накладено незаконно, так як на момент розгляду справи, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Варишка П.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора Сеник В.Г., яка заперечувала проти задоволення скарги та просила залишити постанову судді без змін; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також наявних у справі доказів, рішення судді про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки вказане судове рішення не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, вказаними частинами згаданої статті встановлена адміністративна відповідальність відповідно за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 Примітки до цієї статті, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до визначення термінів, наведених у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», термін «приватний інтерес» у цьому Законі вживається в такому значенні -будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а також встановлених та наведених в оскаржуваній постанові обставин справи вбачається, що останній, обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та, згідно підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, під час виконання своїх службових повноважень, не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_2 , який є його племінником, та вчинення дій шляхом підписання 29.11.2019 наказу № 97-к «Про ОСОБА_2 », а також під час прийняття рішення щодо прийняття на посаду молодшого наукового співробітника у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_3 , яка є його донькою, та вчинення дій шляхом підписання 30.11.2020 наказу № 98-к «Про ОСОБА_3 ».

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Національного наукового центру «Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича» Національної академії аграрних наук України, будучи суб`єктом відповідальності за ст. 172-7 КУпАП, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень, 29.11.2019, в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо прийняття на роботу науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_2 , який є його племінником, та вчинив дії шляхом підписання 29.11.2019 наказу № 97-к «Про ОСОБА_2 », а 30.11.2020, також в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо прийняття на роботу молодшим науковим співробітником у відділ технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва ОСОБА_3 , яка є його донькою, та вчинив дії шляхом підписання 30.11.2020 наказу № 98-к «Про ОСОБА_3 ».

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суддя виходив з того, що реальний конфлікт інтересів підтверджується наявністю у ОСОБА_1 приватного інтересу, зумовленого сімейними, родинними стосунками з близькими йому особами - донькою та племінником, бажанням працевлаштувати останніх з метою отримання ними заробітної плати, що суперечить його службовим повноваженням директора Інституту щодо прийняття рішень та підписання наказів про прийняття на роботу до Інституту. При цьому, як зазначено в оскаржуваній постанові, службові повноваження директора щодо прийняття на роботу до Інституту носять дискреційний характер, оскільки саме він приймає остаточне рішення з цього питання.

Крім цього, як вважає суддя, суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, в даному випадку вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття останнім рішення і підписання наказів про прийняття на роботу близьких йому осіб, адже за інших умов ці особи могли б і не отримати посади наукового співробітника та молодшого наукового співробітника у відділі технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва Інституту.

Разом з тим, наведені вище обставини, так само як висновки судді, не могли служити підставами для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до вимог, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, відповідно: 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі -Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Однак для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, у даному випадку це особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та суддя, який виносив оскаржувану постанову, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, мала встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Між тим, як вважає суд апеляційної інстанції, ні в протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за № 257 та № 258 від 02 червня 2021 року, які були складені щодо ОСОБА_1 , ні в постанові судді від 21 вересня 2021 рокущодо нього, чітко не визначена та не сформульована наявність у останнього суперечності між приватним інтересом особи, в даному випадку ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що реально впливає, а не може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема при виданні наказів про прийняття на роботу до очолюваного ним Інституту свого племінника ОСОБА_2 та своєї доньки ОСОБА_3 , з урахуванням положень ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої на ОСОБА_4 , як посадову особу юридичної особи публічного права, не поширювалися обмеження щодо спільної роботи близьких осіб, з посиланням на те, в чому конкретно проявлявся реальний конфлікт інтересів і як саме він вплинув на об`єктивність або неупередженість рішення про прийняття близьких осіб на роботу.

Посилання в оскаржуваній постанові на те, що суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, пов`язаними з виключним правом щодо вирішення питань прийому на роботу, вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття останнім рішення та підписання наказів про прийняття на роботу близьких йому осіб, оскільки за інших умов ці особи могли б і не отримати відповідні посади у відділі технологій утримання бджіл і виробництва продукції бджільництва Інституту, не може бути визнане обґрунтованим та служити підставою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки такий висновок ґрунтується лише на припущеннях, а не на об`єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» в умовах реального, а не потенційного конфлікту інтересів.

Крім цього, слід зазначити, що в постанові судді, яка є предметом перегляду в апеляційному порядку, так само як і у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, фактично відсутні посилання на те, в чому саме суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 і його службовими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття ним рішень про прийняття на роботу племінника та доньки, крім голослівного посилання на те, що він підписав накази про прийняття на роботу близьких йому осіб, що в даному конкретному випадку не може розцінюватись, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки, відповідно до встановлених обставин справи та вимог Закону України «Про запобігання корупції», наявність такого конфлікту доведена не була, а згідно вимог, передбачених як ч. 1, так ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаними нормами настає лише у разі вчинення або не вчинення відповідних дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, встановлені під час апеляційного розгляду обставини даної справи, дозволяють стверджувати про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а висновки про це, наведені в оскаржуваній постанові не ґрунтуються на нормах процесуального та матеріального права.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким подану скаргу задовольнити; постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначених вище адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - скасувати, а провадження у справі в цій частині щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Токман Ю.Ф.