КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1280/2021 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Валігура Д.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень.

Як встановив суд, ОСОБА_1 29.10.2020 року о 08-20 год. в м. Києві по Столичному шосе керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що під час зупинки та спілкування з працівниками поліції він пояснив, що не перебуває у стані сп`яніння, почервоніння очей пов`язане з тим, що мало спав уночі, а легке тремтіння рук пов`язане з хвилюванням, спричиненим зупиненням ними. У скарзі апелянт зазначив, що при зупиненні працівниками поліції у нього не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, він поводив себе адекватно, порушення координації рухів чи мови не було. При цьому, працівниками поліції взагалі не було здійснено перевірку на реагування зіниць його очей на світло, тобто не використано ліхтарик чи будь-який інший засіб (прилад), який би дав змогу встановити реагування зіниць очей на світло.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені КУпАП, та оскільки він вперше був зупинений працівниками поліції через підозру в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння та раніше не притягався до адміністративної відповідальності, то розгубився та не знав, як діяти, коли працівник поліції запропонував йому пройти огляд в закладах охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння.

Також судом першої інстанції не враховано ту обставину, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були присутні два свідки, чим працівники патрульної поліції порушили положення пункту 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.12.2015 року, відповідно до яких у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ зазначеної Інструкції протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. При цьому на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення були присутні лише він та співробітники патрульної поліції, свідки до складення протоколу не залучались, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Тобто, зазначене в протоколі твердження, що «Від проходження на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків в законному порядку» є неправдивим та дописаним працівником поліції після підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, після консультації з юристом ОСОБА_1 негайно поїхав до медичного закладу КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для проходження медичного огляду та отримання відповідного медичного висновку. Відповідно до Висновку від 03.11.2020 року №006244 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час проходження медичного огляду 29.10.2020 року у громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Цей висновок судом безпідставно враховано не було.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, до апеляційного суду ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку оскарження постанови (а.с.40), яке апелянт мотивував тим, що у встановлений законом десятиденний строк 29.12.2020 року він подав на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності апеляційну скаргу, яка була повернута йому постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2021 року у зв`язку із тим, що не була ним підписана (а.с.28).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується усіма зібраними по справі матеріалами, при цьому не звернув уваги на обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, яка була чинною на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пунктів 4, 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.12.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що при відмові ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не були присутні свідки, що, зокрема, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого апеляційним судом встановлено, що на запису крім поліцейських та самого правопорушника і його пасажира немає жодних осіб, і при наданні протоколу на підпис ОСОБА_1 графи «Свідки чи потерпілі» у протоколі не заповнені. Такі висновки апеляційного суду узгоджуються і з доводами скарги, а також підтверджуються копією примірника протоколу, наданого ОСОБА_1 після його складання поліцейським (а.с.50), в якому графа «Свідки чи потерпілі» є незаповненою.

Таким чином, враховуючи те, що при складанні поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, порушено порядок складання протоколу, оскільки його складено за відсутності двох свідків, що є обов`язковим в даному випадку в силу вказівки закону, помилковим є висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей висновок ґрунтується на недопустимих доказах. При цьому, зазначення поліцейським двох свідків у протоколі після його складання та підписання правопорушником порушує п. 7 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, згідно якого не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко