Провадження № 3/185/3632/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Зінченко А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлоград, громадянки України, працюючої ПП « ОСОБА_2 », яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

20.12.2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2021 серії ВАБ № 493094, 13.11.2021 неповнолітня ОСОБА_4 , 2008 року народження, намагалася покінчити життя самогубством, у зв`язку зі знущанням однолітків та створенням телеграм-каналу з образами. Учасником булінгу являється син ОСОБА_1 - малолітній ОСОБА_5 , 2008 року народження.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась. Пояснила суду, що син та його однокласники дійсно образили ОСОБА_4 , за що попросили вибачення, потім стосунки налагодились, ці обставини мали місце за два місяці до 13.11.2021, та на її думку не є причиною дій ОСОБА_4 щодо спроби самогубства, зазначила, що з сином проведена бесіда.

В підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні суду були надані наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 493094 від 01.12.2021 року; письмові пояснення ОСОБА_5 від 29.11.2021; письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.11.2021; копія паспорта ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; фото таблиця; копія рапорту на адресу начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.11.2021; копія письмових пояснень ОСОБА_4 .

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.184КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Зокрема, до таких обов`язків належать зобов`язання батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, можна дійти висновку, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП наступає у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо навчання, виховання дитини, фізичного, духовного та морального розвитку, а також щодо піклування про здоров`я дитини та забезпечення їй необхідних умови життя.

Проте, з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів, доданих до нього, не вбачається обставин, на підставі яких інспектор поліції дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є наслідком ухилення його матері від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 184 ч.1 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, вважаю необхідним провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст. 184 ч.1 КУпАП України закрити.

У той же час, ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення, яке полягає у булінгу (цькуванні), тобто діянні учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Частини 2-4 ст. 173-4 КУпАП передбачають відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб та відповідно діяння, передбачене частиною першою та другою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, у виді накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2021 серії ВАБ № 493094 та досліджених судом доказів вбачається можливість наявності булінгу зі сторони малолітнього ОСОБА_5 та його однокласників по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 , за що передбачена відповідальність батьків відповідними частинами 3-4 ст. 173-4 КУпАП. Проте порушення вказаних норм ОСОБА_1 інкриміновано не було, а суд за правилами КУпАП позбавлений права на перекваліфікацію дій винної особи.

З огляду на вимоги ч.2ст.251 КУпАП, яка передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд не може в ході розгляду даної справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки вирішення питання про наявність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративну відповідальність для притягнення до адміністративної відповідальності належить виключно до компетенції органів поліції, а судові органи розглядають справи про адміністративне правопорушення лише в межах обставин та щодо порушень, зазначених у протоколі.

Згідно ст.282 КУпАП, орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне повідомити про зазначені обставини начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, доручивши здійснити перевірку, щодо наявності чи відсутності в діях малолітнього ОСОБА_5 та його однокласників складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3-4 ст. 173-4 КУпАП, з метою подальшого вирішення питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Керуючись ч. 1 ст. 184, 247, 282, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повідомити начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про зазначені в постанові обставини та доручити здійснити перевірку щодо наявності чи відсутності в діях малолітнього ОСОБА_5 та його однокласників складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3-4 ст. 173-4 КУпАП, з метою подальшого вирішення питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Повідомити Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом місяця з дня надходження пропозиції про вжиті заходи.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя А. С. Зінченко