справа 362/4098/21
провадження 3/362/1751/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича Олега Васильовича розглянув матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов від Головного Управління ДПС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 155-1 КУпАП і

встановив:

26 липня 2021 року під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 виявлено, що остання порушила порядок проведення розрахунків, а саме: реалізація товарів не облікованих належним чином за місцем продажу та зберігання, чим порушила пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 155-1 КУпАП.

Даючи пояснення в суді, ОСОБА_1 свою вину не визнала.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 і 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Так, згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення, суд виходить з того, що до матеріалів справи не додано доказів учинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, які би підтверджували відповідні обставини за стандартом доведення «поза розумним сумнівом», та враховує висновки суду, викладені в зазначеній вище постанові від 16 серпня 2021 року.

Враховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які свідчили про порушення ОСОБА_1 порядку ведення розрахунків у сфері торгівлі та громадського харчування та послуг, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП, а її вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі належить закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 155-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя