Березівський районний суд Одеської області
30.08.2021
Справа № 494/782/21
Провадження № 3/494/338/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ОБ №099254 про адміністративне правопорушення від 17.06.2021 року вбачається, що 17.06.2021 року о 11:20 годині в с. Чижове Березівського району Одеської області по вулиці Шевченка ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продуву приладу «Драгер» - відмовися, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до наказу №13-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.08.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Під час судових засідань особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення, в якому вину свою не визнав. Також вказав, що поліцейські неправомірно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а протокол складений відносно нього за ч.1 ст 130 КУпАП зі слів свідків. Просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння . Зазначив, що 17.06.2021 року він був зупинений громадянином ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_3 , які поводили себе відносно нього агресивно і забрали ключі від його авто, яке стояло на узбіччі дороги. Пізніше до будинку його брата під`їхали працівники поліції та почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення згідно ч.1 ст 130

КУпАП. Також підтвердив той факт, що працівники поліції не бачили як він керував автомобілем та він їм неодноразово зазначав ,що за кермом не перебував . Під час судового засідання наполягав на допиті свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та поліцейського ОСОБА_5 ,які безпідставно склали на нього адмінпротокол.

Під час розгляду справи задоволено клопотання про виклик свідка та поліцейських.

Під час судового засідання 26.07.2021 року допитаний поліцейський ОСОБА_5 пояснив, що 17.06.2021 року він знаходився на добовому чергуванні в Березівському РВП ГУНП в Одеській області. В цей день в чергову частину надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 , про те, що в с. Чижево Березівського району Одеської області, громадянин ОСОБА_1 керує автомобілем марки ВАЗ в стані алкогольного сп`яніння. По приїзду на місце виклику в с. Чижове, він побачив, що автомобіль марки ВАЗ 2101 стоїть на узбіччі дороги, проте водія в даному авто не було. Коло машини стояли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомили, що ОСОБА_1 керував вказаним авто в стані алкогольного сп`яніння, також повідомили, що даний громадянин покинув свій автомобіль та пішов до будинку в якому проживає його брат. Під`їхавши до вказаного будинку, поліцейські побачили, що з подвір`я виходить громадянин ОСОБА_1 , який з зовнішніх ознак був у стані алкогольного сп`яніння. На підставі цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення згідно ч.1 ст 130 КУпАП, також йому було запропоновано пройти медичне обстеження на стан сп`яніння, від якого він відмовився, при цьому стверджуючи, що вищевказаним авто він не керував, а за кермом був його брат.

Також, 26.07.2021 року в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що 17.06.2021 року він разом зі своїм сином ОСОБА_3 їхали на його власному авто по вул. Шевченка у с. Чижове Березівського району Одеської області, попереду них їхав автомобіль марки ВАЗ 2101 червоного кольору, даний автомобіль їхав по всій дорозі, в цей час син почав подавати йому звукові сигнали та блимати світлом. Після чого даний автомобіль зупинився, і з нього вийшов ОСОБА_6 , і вони помітив, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що вони зробили ОСОБА_7 зауваження та забрали у нього ключі від авто, щоб він дальше не їхав. Після чого викликав працівників поліції та повідомив, про пригоду. По приїзду поліцейських ОСОБА_8 знаходився у домоволодінні свого брата, який проживає у цьому селі Чижове, а автомобіль стояв на узбіччі дороги по вулиці Шевченка в с. Чижове.

Допитаний 26.07.2021 року свідок ОСОБА_3 пояснив, що 17.06.2021 року він разом зі своїм батьком ОСОБА_2 на своєму автомобілі їхали по вул. Шевченка в с. Чижове Березівського району Одеської області, попереду них рухався автомобіль марки ВАЗ 2101, червоного кольору. Автомобіль рухався по всій дорозі та здійснити його обгін було не можливо. Тоді він почав подавати вищевказаному автомобілю звукові сигнали та блимати світлом. Даний автомобіль зупинився і з нього вийшов громадянин на прізвище ОСОБА_9 , який зі зовнішніх ознак був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 разом зі своїм батьком почали його запитувати чому він керує авто у такому стані та забрали у його ключі. Після цього громадянин на прізвище ОСОБА_9 покинув свій автомобіль на узбіччі дороги, а сам пішов у невідомому напрямку, як в подальшому вияснилося, що до будинку свого брата, який проживає у цьому селі. Після цього його батько ОСОБА_2 викликав працівників поліції та повідомив їм про пригоду, яка сталася.

Викликана в судові засідання на 26.07.2021 рік та 30.08.2021 рік свідок ОСОБА_4 не з`явилася. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та поліцейського ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши докази по справі, дослідивши відеозапис, суд доходить до наступного висновку:

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин

кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, яким передбачено правопорушення за ч.1 ст 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 статті 251 КУпАП передбачено: «Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу».

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, та у протоколі від підпису відмовився, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР) та є частиною національного законодавства.

Судом під час розгляду справи, винесено постанову про виклик поліцейського, та свідків. Особи надали відповідні покази та свідчення.

Разом з цим, суд оцінює покази свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та вважає їх безпідставним. Посилання цих свідків на те, що останній перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння є не доведеними, оскільки будь-яких відеодоказів цього не надано, а лише зазначено у поясненнях.

Як зазначив поліцейський, що при приїзді на місце пригоди ОСОБА_1 не перебував за кермом, а вийшов з будинку. Вказане також підтверджується відеозаписом, наданим поліцейським, в якому особа, яка притягується до адмінвідповідальності неодноразово вказує про те, що за кермом не перебував.

Статтею 252 КУпАП передбачено: «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю».

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19р. зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Як у судовому засіданні так і з відоезапису наданого поліцейським, ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеодоказів з керуванням транспортного засобу ОСОБА_1 - суду не надано.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №099254 від вбачається, що 17.06.2021 року о 11:20 годині в с. Чижове Березівського району Одеської області по вулиці Шевченка ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продуву приладу «Драгер» - відмовися, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил Дорожнього руху.

При цьому, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вищезазначеними вимогами закону, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018р. та наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016р. №100, яким затверджено Інструкцію «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції» чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Відеозапис наданий поліцейським, копія якого долучена до матеріалів справи не підтверджує факту керування авто ОСОБА_1 . Більш того, як зазначив поліцейський під час надання пояснень, останній не бачив його за кермом, а виїхав на дзвінок свідків.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол іОдрі Едвардспроти Об`єднаногоКоролівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи

і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.08.2021 року

Суддя І.А. Римар