Справа № 450/4088/21 Провадження № 3/450/2070/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. м.Пустомити

Суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарський М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, яка поступила з ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №690512 від 13.09.2021 р., ОСОБА_1 близько 21:45 год. 05.09.2021р. , перебуваючи за місцем свого проживання за адресом АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме штовхав і душив її, ображав нецензурними словами, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Присутній в судовому засіданні 24.11.2021р. ОСОБА_1 виним себе у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , з липня 2021р. проживає окремо від неї, а 17.09.2021р. їх шлюб розірвано за рішенням суду. Від шлюбу у них є 6-річний син ОСОБА_3 , який 05.09.2021р. знаходився у нього вдома по АДРЕСА_1 . В той же день, близько 22 год. до нього зателефонувала ОСОБА_2 та сказала, що хоче забрати сина, та яка приблизно через 20 хв. знову зателефонувала і повідомила, що приїхала до його будинку. Він одразу ж вийшов з будинку один, та зустрівши біля брами ОСОБА_2 пояснив, що вже пізня година, син після душу та не хоче їхати від нього, приїде завтра. Однак ОСОБА_4 наполягала на своєму, тому він, переконуючи таку, що син не хоче їхати, взяв її за руку, і в такий спосіб підвів до автомобіля, на якому ОСОБА_4 приїхала, щоб та сіла в машину. Однак ОСОБА_4 він не штовхав, не душив та не висказував погрози, їх розмова тривала приблизно 3-4 хв.

Крім того, представник правопорушника-адвокат Крукеницька А.М. подала від імені ОСОБА_1 письмові пояснення, в яких стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, тому провадження у справі просить закрити .

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з липня 2021 вони з ОСОБА_1 не проживають разом, тому домовилися, що їх 6-річний син буде проживати почергово тиждень з нею, тиждень з батьком. Так як ОСОБА_1 через тиждень не віддав їй сина, тому вона 05.09.2021р. у вечірній час зателефонувала до ОСОБА_1 та повідомила, що приїде забирати сина. Після того, біля 21:45 год. вона на власному автомобілі разом зі своєю сестрою ОСОБА_5 під`їхала до будинку АДРЕСА_1 , який винаймає ОСОБА_1 , зателефонувала до нього та повідомила, що приїхала за сином. Однак ОСОБА_6 вийшов з будинку один та одразу ж почав кричати на неї і сказав, що син з нею не поїде, після чого, будучи чимось збуджений, почав висказувати їй нецензурні слова та погрози, вдарив рукою по обличчю, схватив руками за горло і потягнув до автомобіля, на якому вона приїхала, відкрив двері автомобіля, однак побачивши в ньому сестру, злякався та пішов в будинок. А вона відразу ж зателефонувала в поліцію та повідомила про вчинене відносно неї. В результаті отриманого удару та стискання за горло, у неї синяків не було, за медичною допомогою з цього приводу не зверталася, однак в результаті таких дій ОСОБА_1 вона отримала негативні страждання.

Свідок ОСОБА_7 , викликана за клопотанням правопорушника пояснила, що останнім часом доглядає за сином ОСОБА_1 за місцем його проживання в будинку по АДРЕСА_1 . 05.09.2021р. вона у вечірній час знаходилась в даному будинку та чула, як до ОСОБА_1 телефонувала його дружина, якій той пояснив, що дитина покупалася, поїла та хоче спати. Однак через деякий час був знову дзвінок, після якого ОСОБА_1 вийшов з будинку. Вона же в той момент положила дитину спати, та будучи на другому поверсі, через вікно бачила, що біля воріт їх будинку стоїть автомобіль, біля якого стояли ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка розмовляла підвищеним голосом та була збудженою. ОСОБА_1 він себе спокійно, не кричав і вона не бачила, щоб той застосовував до ОСОБА_2 фізичну силу чи штовхав її. Розмови, яка відбувалася між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вона не чула, так як знаходилась в будинку приблизно за 20 метрів він них.

Свідок ОСОБА_5 , викликана за клопотанням потерпілої пояснила, що ОСОБА_2 являється її рідною сестрою, яка була у шлюбі з ОСОБА_1 , з яким з липня 2021р. не проживає разом. ОСОБА_1 тривалий час не віддавав сестрі сина, тому вечором 05.09.2021р. сестра зателефонувала до ОСОБА_1 та повідомила, що приїде забирати сина. Після того вона разом з сестрою на автомобілі, приблизно о 21:45 год. приїхали до будинку по АДРЕСА_1 , щоб забрати дитину. Сестра вийшла з машини та зайшла на подвір`я, а вона залишилася в салоні автомобіля, який знаходився припаркований біля брами будинку. Автомобіль знаходився на відстані біля 1 метра від брами, тому вона чула , як за брамою сестра розмовляла з ОСОБА_1 , якого сестра просила повернути сина. У відповідь ОСОБА_1 почав кричати на сестру та обзивав її нецензурними словами, а через декілька хвилин вона побачила, як ОСОБА_1 вдарив сестру по обличчю та став її штовхає з брами до автомобіля, схвативши руками за горло, а коли побачив її ( ОСОБА_8 ) в автомобілі, залишив сестру та пішов від них. Після того сестра була дуже схвильованою та плакала, а на її лиці виступили червоні плями від удару. Сестра відразу ж зателефонувала в поліції та повідомила про вчинене щодо неї. Зазначила, що зі слів сестри їй відомо, що ОСОБА_1 раніше бив її неодноразово, однак вона скривала те, а також, що той з липня 2021р. постійно погрожує сестрі заберати у неї все та залишити «бомжем».

Заслухавши пояснення правопорушника, потерпілої та свідків, розглянувши матеріали даної справи та дослідивши докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами, якими відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

За визначенням ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Верховний Суд у Постанові від 07.04. 2020 року у справі № 647/1931/19 зазначив у

т.ч., що хоча Стамбульська Конвенція до цього часу Україною не ратифікована, однак пряме посилання на неї в законі зобов`язує Суд при визначенні «домашнього насильства» приймати до уваги не лише національне законодавство, але й положення цієї Конвенції, а також інших міжнародних договорів та дотичну практику міжнародних органів у тій частині, в якій вони важливі для розуміння її положень.

У п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначається домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Конституцією України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним даного адміністративного правопорушення повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами в їх сукупності, у тому числі наступними письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КупАП; витягом з журналу Єдиного обліку, згідно якого о 21:59 год. 05.09.2021р. через оператора «102» від ОСОБА_2 надійшло телефонне повідомлення про те, що ОСОБА_1 не хоче віддавати їй дитину та душив її; протоколом про прийняття заяви від 05.09.2021р., в якому ОСОБА_2 зазначає, що 05.09.2021р. ОСОБА_1 виражався до неї нецензурними словами та схватив за горло.

Крім того, вина правопорушника повністю підверджується даними в судовому засіданні поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , які узгоджуються з вище зазначеними письмовими доказами.

Що стосується пояснень правопорушника ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 , то такі суддя сприймає критично. Зокрема, правопорушник намагається в такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене, а свідок, яка знаходилась на 2-ому поверсі будинку та на відстані 20 м від конфліктуючих осіб, не чула суті розмови між ними. Тому щодо події, яка сталася, суддя надає віри поясненням свідка ОСОБА_5 , яка знаходилась на відстані 1 м від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та могла чути їх розмову і спостерігати за ними.

Беручи до уваги наведене вище, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 05.09.2021 року вчинив домашнє фізичне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 , і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення на правопорушника, суд враховує характер вчиненого, особа порушника, ступінь його вини та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого та особі порушника і ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 266, 283-285, 294,307-308 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Роз`яснити порушнику, що штраф має бути ним сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 780,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя М.О.Кіпчарський