ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2807/21

07 грудня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.07.2000, працює водієм ТОВ «Ін Голдінг», проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2021 року о 12 год 00 хв, у м.Костопіль по вул.8 Березня, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором СРПП ВП №2 Рівненського РУП Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №157502, з якого вбачається, що 04.10.2021 о 09 год 25 хв, в м.Костопіль по вул. 8 Березня, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи поворот праворуч на вул.Нова в м.Костопіль, при виникненні небезпеки, яку водій був об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості (або) аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 та залишив в порушення вимог правил місце ДТП до якої він причетний, чим порушив вимоги п.2.10«а» Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення ним правопорушення не визнав, та пояснив, що він, після того, як побачив, що зачепив велосипедиста, зупинився, підійшов до потерпілої, запитав чи все гаразд, чи вона не отримала ушкоджень. Також вказав, що потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що все гаразд, що вона поспішає у лікарню, після чого він залишив їй свій номер телефону та поїхав. При цьому ОСОБА_2 заперечень щодо цього не висловила. Після цього, за якийсь час, орієнтовно 40 хв, йому зателефонували з поліції та запропонували повернутись на місце події, що він і зробив. Як пізніше дізнався, то поліцію викликав чоловік потерпілої, який прийшов на місце події пізніше і не був присутній при його розмові з ОСОБА_2 . Також пояснив, що не вважає, що вчинив правопорушення, оскільки вини у його діях немає, адже на місці події потерпіла не висловлювала бажання викликати поліцію, не висловлювала претензій до нього та щодо пошкодженого велосипеда і він поїхав з місця події вважаючи виключно тому, що потерпіла не мала до нього ніяких претензій.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно ОСОБА_1 зупинився після того, як зачепив її, підійшов до них, але оскільки вона поспішала до лікарні, не мала до нього претензій, то він залишив їй номер свого мобільного телефону та поїхав, а поліцію викликав її чоловік, який не бачив обставин і не був на місці події, після чого ОСОБА_1 повернувся. На даний час вона не має до нього жодних претензій.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фотознімки, відеозапис.

Разом з тим, єдиним доказом у даній справі, який може свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої ОСОБА_2 .

Інші додані до протоколу матеріали лише підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке не є предметом розгляду у даній справі, а отже такі матеріали не приймаються судом як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, зупинився та був на місці події, проте після розмови з потерпілою, з`ясувавши, що остання не отримала ушкоджень та поспішає і не має до нього ніяких претензій, залишивши їй номер свого мобільного телефону, поїхав, проте повернувся, після того, як йому зателефонували з поліції.

Тобто, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутня вина, а за таких умов відсутній склад адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Крім того, щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/2807/21 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч