Справа № 331/5569/21
Провадження № 3/331/2240/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ААБ №332771 від 01.10.2021 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису правопорушення у проколі серії ААБ №332771 від 01.10.2021 року 29.09.2021 року о 15-51 годин в м. Запоріжжя, вул. Українська біля буд. 37 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TIGUANдержавний номерний знак НОМЕР_1 , ставши учасником ДТП місце пригоди залишила, чим порушила п. 2.10 «а» ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що не мала жодного умислу на покидання місця дорожньо-транспортної пригоди, тому що не помітила самого факту такої події (що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення).

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол та додані до нього письмові докази суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян є адміністративним правопорушення, передбаченим ст. 122-4 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так судом в судовому засіданні було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №332771 складений відносно ОСОБА_1 за порушення ст. 122-4 КУпАП 29.09.2021 року о 15-51 годин, де в самому протоколі остання зазначає, що не відчула удару та не чула звуку удару автомобіля, ідентичні пояснення ОСОБА_1 надала в судовому засіданні.

Більш того, судом при розгляді провадження досліджений відеозапис із камери відео реєстратора автомобіля потерпілого. Відеозаписом підтверджується, що зіткнення між автомобілем потерпілого та ОСОБА_1 було дуже легким, лише дзеркалом, однак спровокувало самовільний рух транспортного засобу потерпілого. Таким чином, ОСОБА_1 могла не помітити факту ДТП.

Таким чином, вивчивши вищевказані докази можна прийти до висновку про відсутність умислу у ОСОБА_1 , направленого на те, щоб покинути місце дорожньо-транспортної пригоди для того, щоб уникнути відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо надають суду можливість встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, передбачених ст. 122-4 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35,122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц