Справа № 591/4998/21 Провадження № 3/591/1851/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м.Суми Сорока М.Р., з участю секретаря Нанка Ю.О., прокурора Чухно А.В., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та місце реєстрації: АДРЕСА_1 , начальник електродільниці, агрегатної та заготівельної дільниці комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс»,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 227/2021 від 16.07.2021 ОСОБА_1 інкримінується те, що перебуваючи на посаді начальника електродільниці, агрегатної та заготівельної дільниці комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс», тобто будучи суб`єктом декларування згідно п.п. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2020 рік , а саме 05.04.2021 року о 10 год. 13 хв.

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений протокол та просив визнати винним ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, так як він несвоєчасно виконав обов`язок, передбачений ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, пояснив, що в нього не виходило подати декларацію з технічних причин.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, необхідно зробити такі висновки.

Сторонами не оспорювалось доведення обставин перебування ОСОБА_1 на посаді, яка відносить до діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначена у п.п. «а» п. 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та щодо його належності до суб`єктів декларування, на яких поширюються вимоги фінансового контролю.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агенства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агенством, окрім цього на виконання абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Статтею 45 Закону передбачено декілька типів декларацій щорічна (ч.1 ст. 45 Закону, подається за минулий рік до 01 квітня), перед звільненням (абз.1 ч.2 ст.45 Закону, подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями), після звільнення (абз.2 ч.2 ст.45 Закону, подається за минулий рік до 01 квітня) та кандидата на посаду (ч.3 ст. 45 Закону, подається до призначення або обрання на відповідну посаду за минулий рік).

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним ч.1 ст. 45 Закону.

Також принциповим для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є з`ясування поважності причин несвоєчасного подання декларації.

Ті доводи ОСОБА_1 , що він не знається ані в техніці, ані у вимогах антикорупційних законів не є тими поважними причинами, які може взяти суд до уваги при розгляді справи за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що особа, будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подала щорічну декларацію за 2020 рік, а саме 05.04.2021, та при цьому поважних причин такого подання судом не встановлено.

Вступаючи на державну службу/будучи уповноваженою особою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, особа крім прав та основних обов`язків державного службовця свідомо й добровільно приймає встановлені законодавством антикорупційні обмеження і заборони. Правові обмеження державних службовців зумовлено специфікою виконуваних ними державних функцій і службових повноважень. Головна мета правових обмежень це забезпечення прозорого й ефективного функціонування інституту державної служби, встановлення правових бар`єрів перед можливими зловживаннями державних службовців, створення умов для належного виконання посадових повноважень. Державний службовець зобов`язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, уникати дій, які можуть розглядатись як підстава підозрювати його в корупції.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1ст. 172-6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто відповідне діяння має бути вчинено суб`єктом декларування умисно. При цьому, для притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що суб`єкт декларування усвідомлював необхідність виконати Закон.

Матеріалами провадження підтверджується, що 14.01.2021 року ОСОБА_1 був попереджений про необхідність заповнення електронної декларації (а.с. 42), 27.01.2021 на підприємстві були проведені заняття з питань дотримання та попередження порушень антикорупційного законодавства України, про що міститься підпис ОСОБА_1 (а.с. 43-45), з інформації про послідовність дій користувача реєстру декларацій вбачається, що ОСОБА_1 21.01.2021 змінив/відновив КЕП та до 05.04.2021 до системи не заходив та не вчинив дій, пов`язаний із заповненням та поданням декларації (а.с.49). Тобто, був обізнаний з нормативною базою та порядком подання декларацій особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, отже знав та розумів необхідність подання декларації, але не приклав всіх зусиль для вчасного подання декларації та легковажно розраховував на відвернення наслідків, отже діяв з непрямим умислом.

З огляду на викладене та з урахуванням всіх досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх в сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена.

В той же час, враховуючи, що ОСОБА_1 , хоча із запізненням, але виконав свій обов`язок та 05.04.2021 року самостійно подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, зважаючи на пропуск строку лише у п`ять днів, зважаючи на особу правопорушника, який раніше до відповідальності не притягувався, вважаю, що вчинене правопорушення можна визнати малозначним, внаслідок чого відповідно до вимог ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, а справу відносно нього закрити, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 245, 251, 252, 279, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої вона винесена, протягом 10 днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока