ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД Єдиний унікальний номер справи 662/946/21 Головуючий в 1 інстанції Добрострой О.С.
Провадження №33/819/323/21 Доповідач в апеляційній інстанції Коровайко О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Коровайка О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 12.05.2021 року о 13-50 годині в смт.Сиваське по вул. Херсонська, Новотроїцького району, керував мопедом Ямаха Джеар без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності 2-х свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова районного суду підлягає безумовному скасуванню, так як його заяву про визнання вини суд виклав не вірно, адже каявся він тому, що відмовився їхати саме до лікаря , а тест на місці навіть вимагав. Зазначає, що порушений порядок огляду, передбачений, ст. 266 КУпАП щодо черговості огляду, оскільки вимагав огляд на місці, проте працівники поліції відмовили йому продути на місці, оскільки в них не було сертифікатів на Драгер моделі 6810, який не допущено до роботи.

Вказує, що його не було відсторонено від керування, що побічно доводить його тверезість і реальну відсутність ознак сп`яніння. Стверджує, що просив викликати та опитати свідків, проте суд проігнорував це. Просить скасувати оскаржувану постанову, а справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіславши заяву, в якій повідомляє, що позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з від`їздом, просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги про порушення порядку огляду, передбаченого, ст. 266 КУпАП щодо його черговості, та твердження про наявність вимоги проведення огляду на місці до уваги не приймаються, оскільки спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с. 6).

Так у зазначеному акті вказано, що огляд за допомогою алкотестеру Драгер 6810 не проводився, у зв`язку з відмовою. Вказаний акт підписано двома свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також самим ОСОБА_1 . Окрім того, останнім у вказаному акті зазначено про відмову продути алкотестер.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було надано для ознайомлення сертифікат відповідності на прилад Драгер, до уваги суду не приймаються, оскільки матеріалами справи підтверджується факт відмови останнього від продуття вищезаначеного приладу, за фактом чого і було складено протокол про адміністративне правопорушення, а отже питання наявності відповідних сертифікатів на спеціальний технічний засіб не може бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, відповідно до п. 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Підтверджень того, що ОСОБА_1 вимагав від працівників поліції надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що апелянтом зазначалось про наведені обставини в суді першої інстанції.

Не є обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо не відсторонення його від керування, що побічно доводить його тверезість і реальну відсутність ознак сп`яніння, оскільки відповідно до вимог ст.266 КУпАП, особу не мали відсторонити від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до вимог п.2.5 ПДР України. Факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не доводився та не фіксувався, оскільки особа відмовилась від проходження такого огляду.

Крім того, в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З підстав лише відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння у працівників поліції не було законних підстав відсторонювати особу від керування.

Посилання апелянта, що судом невірно викладено його покази щодо визнання обставин події, не може бути прийняте до уваги. Так, пояснення останнього про відмову від освідування, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 155902 від 12.05.2021 року, та відмова продути алкотестер, зафіксована в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у своїй сукупності позбавляють апеляційний суд підстав ставити під сумнів достовірність показів ОСОБА_1 , викладених судом першої інстанції.

Окрім того, у вказаних протоколі та акті стоять підписи ОСОБА_1 , а також проти форми та змісту зазначених документів останній не заперечував. Враховуючи викладене, довод апелянта щодо невірного викладу його пояснень спростовується матеріалами справи і таку зміну власної позиції апеляційний суд розцінює як обраний спосіб захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких щодо обставин складання протоколу містяться в матеріалах справи. Посилання апелянта на відсутність вказаних свідків під час складання протоколу до уваги суду не приймаються, оскільки нічим не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги про ігнорування судом першої інстанції клопотання про виклик вказаних свідків також нічим не підтверджено, в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання з цього приводу, окрім того КУпАП не передбачає, що суд має приймати до уваги лише показання особи, безпосередньо сприйняті в суді, суд має право обґрунтувати свої висновки письмовими пояснення цієї особи.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Коровайко