ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області 26.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2021 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що 14.07.2021 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 знаходячись в м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3, порушив громадський порядок та спокій громадян, а саме не віддавав речі та вдарив гр. ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на протокол про адміністративне правопорушення від 14.07.2021 року серія ВАБ №764081; рапорт від 14.07.2021 року, рапорт Суходольського Д. від 14.07.2021 року, заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів до ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 .

Так, в результаті аналізу досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні інкримінованого їй правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до приписів ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В матеріалах справи наявні лише пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що остання знаходячись у ОСОБА_1 вдома мала намір піти, проте останній її не відпускав та забирав в неї речі.

При цьому, у ОСОБА_1 співробітниками поліції, якими складено протокол навіть не відібрані пояснення у ОСОБА_1 , хоча в протоколі у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказано «згоден».

Отже, вказані обставини, не перевірені особою, якою складено протокол.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні взагалі будь-які пояснення сторонніх осіб, у яких мали б бути відібрані пояснення, які можливо б було дослідити в судовому засіданні для встановлення істини та які могли б підтвердити чи спростувати обставини начебто вчинення ОСОБА_1 вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Із наданих матеріалів випливає лише те, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний обопільний конфлікт.

Проте, дані обставини не були перевірені, органом, яким складено протокол.

Разом з тим, жодних інших доказів, як то аудіо, фото чи відеозапис вказаних в протоколі подій, з чого можливо було б зробити висновок про винуватість чи невинуватість особи, яка притягається до відповідальності та встановити істину по справі, до матеріалів справи не додано та органом, що склав протокол не вилучалось.

За змістом ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства, є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Водночас, суд зауважує, що мотиву у ОСОБА_1 на порушення громадського порядку та спокою громадян не було, чим саме ОСОБА_1 порушив громадський порядок та спокій громадян суду незрозуміло та доказів зачіпання громадських інтересів, моралі та встановленого порядку не представлено.

Зі змісту протоколу не вбачається факту вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, порушення громадського порядку і спокою громадян, оскільки при складані протоколу не було вказано ознак складу правопорушення, та обставин вчинення правопорушення, зокрема місце вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_1 , що не може вважатись громадським місцем в загальному розумінні, а отже відсутня об`єктивна ознака об`єктивної сторони правопорушення.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та не підтверджуються доказами наявними в справі, а особа, що склала протокол не розкрила належним чином об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення.

Отже, як випливає з матеріалів справи, факт вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, як це зазначено в протоколі, органом, що склав протокол не було встановлено.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що сам по собіпротокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відтак, на підставі аналізу всього вищевказаного, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП України, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 173, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Косіцина В.В.