ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/129/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1982 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, 21.06.2020 року о 15:30 год. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 9, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_1 , передбь початком руху не був уважним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії водія ОСОБА_1 біли кваліфіковані як порушення п.п. 2.3Б, 10.1 ПДР України, тобто вчинення правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді та визнати його невинним.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що працівник поліції під час складення протоколу не взяв до уваги відомості наявного відеозапису. Також зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки відомостям цього відеозапису. Вважає винним у вчиненні зіткнення іншого учасника ДТП. Суд не допитав свідка, яка перебувала у його автомобілі під час зіткнення автомобілів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, а також пояснення іншого учасника ДТП, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем перед початком руху не був уважний, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить наявність його власноручного підпису у протоколі.

Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 2), вбачається, що учасники ДТП, в тому числі ОСОБА_1 , погодились із відомостями, які зафіксовані у цій схемі, про що свідчать їх особисті підписи в цій схемі без будь-яких заперечень.

Поряд з цим, ОСОБА_1 надав працівникам поліції свої письмові пояснення щодо події ДТП (арк. 4).

З відомостей вищенаведених документів вбачається, що ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо складення протоколу та щодо складення схеми місця ДТП, не навів ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в своїх письмових поясненнях.

Належить взяти до уваги і те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, в тому числі, шляхом подання скарги до керівництва працівників поліції, або в порядку, передбаченому чинним КАС України.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 10) вбачається, що ОСОБА_1 здійснював маневр перетину перехрестя під кутом, що суперечить вимогам ПДР України.

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 починаючи рух не впевнився в тому, що це буде безпечним для інших учасників руху, оскільки водій ОСОБА_2 , який здійснював обгін ОСОБА_1 з лівого боку, вже перебував у русі.

Аналізуючи цей відеозапис вбачається, що ОСОБА_1 починаючи рух не впевнився, що це буде безпечним для інших водіїв, а саме для водія ОСОБА_2 , який вже здійснював об`їзд ОСОБА_1 .

Той факт, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бачити автомобіль під керуванням ОСОБА_2 підтверджується відомостями схеми місця ДТП, а саме характером пошкоджень автомобілів.

Зокрема, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 має пошкодження лакофарбового покриття задніх правих дверей та заднього правого крила.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 отримав пошкодження лакофарбового покриття переднього бампера зліва.

Отже, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бачити автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який вже здійснював маневр його обгіну, однак не впевнився в безпечності свого маневру, розпочав рух свого автомобіля та допустив зіткнення.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які, в своїй сукупності, свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 2.3Б ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 2.3Б Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Поряд з цим необхідно зазначити, що водій ОСОБА_2 , рухаючись на перехресті, здійснюючи обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , рухався по пішохідному переходу, що об`єктивно вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до вимог підпунктів «а», «в» п. 14.6 Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на перехресті, а також ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Отже в діях ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п. 14.6 ПДР України, однак оскільки стосовно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості притягнути його до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков