ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Скрипнік Л.А.,

за участю прокурора: Зубкова В.,

особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Плахотнюка С.О.,

розглянувши матеріали справи, які надійшли від Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, про військове адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калужської області, Малоярославецького району, сел. Детчино РФ, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить службу на посаді начальника відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення 79 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, має військове спеціальне звання майора,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу № 19 про вчинення адміністративного правопорушення від 05.10.2021 року складеного та підписаного прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, майор ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді начальника відділу озброєння та інженерно технічного забезпечення 79 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та періодично виконуючи обов`язки за посадою заступника начальника загону з озброєння та техніки 79 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що дислокується у м. Херсон, діючи протиправно, всупереч інтересам Державної прикордонної служби України, на порушення ст. ст. 11, 12, 16, 74, 75 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 2 глави 3 розділу I «Порадника з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.12.2020 № 134, протягом тривалого часу, з 01 грудня 2020 року по 14 червня 2021 року, неналежним чином виконував службові та посадові обов`язки, що виразилось у :

-невжитті заходів спрямованих на погашення дебіторської заборгованості наявної внаслідок втрати старшим прапорщиком ОСОБА_2 військового майна відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення (набоїв);

-нездійсненні посадового контролю за виконанням визначених завдань підлеглим персоналом;

-безконтрольності та невжитті організаційних заходів спрямованих на проведення претензійної роботи відносно наявної дебіторської заборгованості протягом 7 місяців з моменту її виникнення;

-не ініціюванні проведення позовної роботи та стягнення заборгованості, протягом майже 7 місяців, тобто протягом всього строку звернення до адміністративного суду;

-а також нездійснені доповіді безпосередньому начальнику про можливість вжиття тих чи інших заходів,

державі завдано матеріальної шкодив розмірі 559 466 гривень 72 копійки, яку на даний час не відшкодовано.

Прокурором дії ОСОБА_1 за викладеними у протоколі обставинами кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_1 мав забезпечити претензійну роботу, а порушення полягає саме у його бездіяльності, щодо не організації досудового врегулювання спору. Вказував про те, що обов`язок організувати претензійну роботу не визначений жодним строком, що вказано у «Пораднику із військово-корабельного господарства». При цьому вважав, що строк проведення претензійно-правової роботи з приводу заборгованості ОСОБА_3 починається саме з моменту звільнення останнього з військової служби, що відбулось у листопаді 2020 року.

Адвокат вказував про те, що прокурором не зазначено жодного нормативно-правового акту, який би покладав на ОСОБА_1 обов`язки організації претензійної робот із зазначенням при цьому будь-яких строків виконання таких обов`язків. При цьому також невідомо які саме дії мають бути вчинені на виконання претензійно-правової роботи. Звертав увагу суду на те, що заборгованість, про яку йде мова у розглядуваному протоколі, утворилась починаючи ще з 2016 року, коли було проведено службове розслідування та саме з того часу почали спливати строки звернення із позовними вимогами із вказаного питання, при цьому тоді ОСОБА_4 взагалі не мав ніякого відношення до посади, яку почав обіймати з грудня 2020 року.

ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав про свою незгоду із розглядуваним протоколом, при цьому повністю підтримавши позицію свого захисника, підтримав позицію захисника. Зазначив також про те, що в.о. начальнику Херсонського прикордонного загону підполковнику ОСОБА_5 22.09.2020 року офіцером служби ракетно-артилерійського озброєння ОСОБА_6 була надана службова записка щодо надання вказівок з приводу вжиття заходів з відшкодування заподіяного державі збитку через закінчення 29.11.2020 року терміну дії контракту, та не бажання продовжувати службу за новим контрактом прапорщиком ОСОБА_7 ..

Вивчивши протокол по справі про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою відповідальність встановлену санкцією вказаної частини.

Тобто вказана норма по суті є бланкетною, її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Так, виходячи з протоколу по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 закидають порушення ст. ст. 11, 12, 16, 74, 75 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2 гл. 3 розд. I «Порадника з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України» затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.12.2020 року № 134.

Відповідно до Статуту ЗСУ п.п. 11, 12, 16 відносяться до Загальних обов`язків військовослужбовців; п.п. 74, 75 стосуються заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з озброєння (інженерно-авіаційної служби), начальник технічної частини, щодо підпорядкування; ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлюють обов`язок додержуватися військової дисципліни та встановлюють загальні обов`язки такої дисципліни.

Тобто вказані норми є загальними, та фактично не встановлюють обов`язків, зокрема перед особами, що займають посаду аналогічну посаді ОСОБА_1 , як з приводу будь-яких процесуальних строків, так і з приводу необхідності дотримання ними таких строків, стосовно початку здійснення претензійної роботи, а також не визначають у чому саме така претензійна робота має полягати, та які саме заходи мають вживатися.

Що ж стосується «Порадника з військового (корабельного) господарства Державної прикордонної служби України», затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 21.12.2020 року за № 134, то згідно п. 1 вказаного Порадника він призначений для надання практичної допомоги з ведення військового (корабельного) господарства в органах охорони державного кордону, загонах морської охорони, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України, тобто він надає допомогу а не зобов`язує конкретних осіб до вчинення конкретних дій у конкретні строки. При цьому, п. 2 гл. 3 розд. I вказаного Порадника дійсно зобов`язує усіх посадових осіб органу Держприкордонслужби, які відають військовим (корабельним) господарством, в межах компетенції, організувати претензійну роботу у відповідних відділах (службах, відділеннях), при цьому хто саме має організувати вказану роботу, в чому така робота має полягати, а головне в які строки має бути організована така претензійна робота, вказані зобов`язання не містять, тобто Пункт, на який наявне посилання у протоколі, містить загальні вимоги до широкого кола посадових осіб Держприкордонслужби.

При цьому слід звернути увагу на той факт, що вищезгаданий «Порадник», на який посилається в протоколі прокурор та копію якого прокурором додано до матеріалів справи, було затверджено лише 21.12.2020 року, тобто після того, як ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків заступника начальника загону з озброєння а також вже після звільнення ОСОБА_2 з військової служби, яке відбулось 29.11.2020 року, тобто після моменту, який прокурор вважає часом, з якого мала початись претензійна робота стосовно боржника.

При цьому, з матеріалів справи не зрозуміло в чому саме полягає дія та/або бездіяльність ОСОБА_1 які б призвели до збитків державі на суму 559 466,72 грн., з огляду також на те, що як вбачається з листа Начальника 79 прикордонного загону Державної прикордонної служби України К. Барбашова від 24.06.2021 року за вих. № 14/4731 на адресу проживання ОСОБА_8 . Є було направлено вимогу до останнього про необхідність погашення заборгованості на відповідну суму, після чого вже в.о. начальника 79 ( Херсонського) прикордонного загону Державної прикордонної служби В. Кобиляковим до Херсонського міського суду Херсонської області було подано позовну заяву, яку зареєстровано 15.09.21 року про стягнення вищезгаданої суми в порядку цивільного судочинства.

Таким чином в ході судового слідства судом не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між дією/бездіяльністю ОСОБА_1 , як майора та військової службової особи, під час проходження військової служби на посаді начальника відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення 79 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України а також періодично виконуючого обов`язки за посадою заступника начальника згаданого загону з озброєння та техніки, та наслідками у вигляді завдання державі матеріальної шкоди в розмірі 559 466,72 гривень, як і взагалі факту настання такої шкоди державі із зазначенням часу а головне підстав її настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому сам по собі протокол по справі про адміністративне правопорушення не може слугувати єдиним та беззаперечним доказом вини особи.

Таким чином, вивчивши матеріали справ та перевіривши їх наданими сторонами доказами, приходжу до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення за викладених у протоколі обставин, а саме щодо неналежного виконання ним службових та посадових обов`язків які б були у причинно-наслідковому зв`язку із завданням державі збитків на вищезгадану суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, ст. ст. 245, 247, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою. щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Л. А. Скрипнік