Справа № 132/1309/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2021 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 084807 від 14.04.2021 р., водій ОСОБА_1 14.04.2021 р. о 21 год. 55 хв., в с. Корделівка по вул. Соборна, Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що 14.04.2021 року він їхав на власному автомобілі «ВАЗ 21011» н.з. НОМЕР_2 , від аптеки та віз сусідам ліки, які вони попросили привести їм негайно. В с. Корделівка його зупинив інспектор поліції, який одразу запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Він категорично відмовився їхати в медичний заклад, так як поспішав. Тоді поліцейський сказав, що буде шукати свідків та складати протокол. На місці зупинки пройти огляд йому запропоновано не було. Наркотичні засоби він не вживає та того дня не перебував у стані наркотичного сп`яніння.Направлення в письмовому вигляді для проходження медичного огляду в Калинівській ЦРЛ йому інспектор поліції не давав. Вважає, що провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно громадянина ОСОБА_1 , вбачається, що в якості доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 084807 від 14.04.2021 р.;

- направлення водія ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я для проведення медичного огляду на факт вживання алкогольних напоїв, у зв`язку із ознаками наркотичного сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.04.2021;

- відео з камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння у медичній установі.

Однак, зазначені докази не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, уповноваженою на те посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а якого саме (алкогольного чи наркотичного) невідомо.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Додане до протоколу про адміністративне правопорушення направлення ОСОБА_1 до КП «Калинівська ЦРЛ» КРР на проведення огляду на факт сп`яніння в зв`язку із наявністю в нього ознак наркотичного сп`яніння, не може бути прийняте до відома, оскільки воно не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 такого направлення та відомостей про його відмову від його отримання, засвідчених підписами залучених свідків.

Об`єктивними доказами у встановленому законом порядку може бути отримання показань від свідків або відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, в тому числі факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває з ознаками або в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.04.2021 р., вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання саме алкогольних напоїв у лікарні, а також за допомогою приладу алкотестр «Драгер» 6810. При цьому, в поясненнях вищенаведених свідків не вказано, що водій ОСОБА_1 під час відмови від проходження відповідно до встановлено порядку медичного огляду, мав будь-які ознаки наркотичного сп`яніння.

З відео, доданого інспектором поліції до протоколу на CD-R диску, як доказу, вбачається, що зйомка розпочата о 21:15:02 год., а закінчена о 21:15:28 год., зазначеним відео лише зафіксовано, як інспектор поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі - Калинівська ЦРЛ, і ОСОБА_1 відмовляється від цього.

У відповідності до ч. 2, ч.3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такий порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений спільним Наказом Міністерствавнутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України N1452/735 від 09.11.2015 року, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Таким чином, співробітник поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Належних та допустимих доказів того, що водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та доказів такої відмови, якщо вона мала місце, суду не надано, і такі відомості відсутні як на наданому відеозаписі інспектором поліції, так і в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також доказуванню підлягає не лише факт відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, а і факти керування правопорушником транспортним засобом, перебування під час такого керування з ознаками алкогольного сп`яніння.

Однак факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на наданому суду відеозаписі не зафіксовано, як і не зафіксовано події, які передували вказаним обставинам з моменту ймовірної зупинки водія ОСОБА_1 .

Перебування особи біля чи в транспортному засобі, само по собі, навіть з ознаками наркотичного сп`яніння, без доведення факту керування особою автомобілем в такому стані, не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, інспектором поліції не вжито заходів, передбачених ч. 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства внутрішній справ України від 12 липня 2016 року N 648, від 11 жовтня 2016 року N 1073, та вимог ст. 265-2 КУпАП, якими встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долученого будь-якого доказу на підтвердження того, що на місці зупинки транспортного засобу «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 , водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, його транспортний засіб було тимчасово затримано шляхом блокування або доставлено для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Також, відсутні докази того, що транспортний засіб було передано іншій особі. Зазначене свідчить про порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне порушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява № 926/08), суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дослідженні матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводили його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інспектором поліції був порушений порядок оформлення адміністративного матеріалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247 п.1, 245, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ І.В. Павленко