Справа № 263/294/21
Провадження № 3/263/462/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Музики Олександра Миколайовича, за участю секретаря Налісної Ю.О., прокурора Куцоконь Є.Ю., особи, відносно якої складений протокол про адміністратвине правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Нікітіна С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Донецького управління Деапартаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Широкине Новоазовського району Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, учасника бойових дій, працюючого інспектором з безпеки дорожнього руху у Військовій частині НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20 вересня 2017 року № 445 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області.
Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюється обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
ОСОБА_1 , будучи поліцейським, відповідно до ст. 1, п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, зобов`язаним подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
18 вересня 2019 року старший сержант поліції ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18 вересня 2020 року № 413 о/с звільнений з Національної поліції України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Таким чином, після звільнення зі служби в поліції 18 вересня 2019 року та припинення діяльності, пов`язаної з виконання функцій держави, у ОСОБА_1 виник обов`язок своєчасно подати в наступному, після припинення такої діяльності, році декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК у період з 00:00 год. 01 січня до 00:00 год. 01 квітня 2020 року.
У свою чергу відповідно до Закону України від 17 березня 2020 року № 530-Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році продовжено до 01 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.
Тобто ОСОБА_1 був зобов`язаний у 2020 році подати декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК у період з 00:00 год. 01 січня до 00:00 год. 01 червня 2020 року.
Для реалізації положень фінансового контролю НАЗК забезпечує суб`єктам декларування відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, через глобальну інформаційну мережу Інтернет з використанням персонального електронного кабінету після автентифікації без жодних обмежень провайдера або сегмента та відповідно до точки доступу. При цьому Реєстр забезпечує моніторинг відвідувань та дій з даними Реєстру його користувачами, що передбачено п. 6 Розділу І Порядку, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3.
Згідно з послідовністю дій, користувач ОСОБА_1 зареєструвався в реєстрі 23 березня 2017 року, але протягом визначеного Законом строку з 1 січня до 1 червня 2020 року до свого персонального кабінету не заходив та жодних дій, спрямованих на виконання свого обов`язку з подання декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не вчиняв.
Незважаючи на наявність попереднього досвіду подання декларації, обізнаність у відповідних нормативних актах, за відсутності поважних причин, які б мали вплинути на своєчасність подання декларації, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її шкідливі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, в строк з 00:00 год. 01 січня до 00:00 год. 01 червня 2020 року, визначений ч. 2 ст. 45 та п. 2-1 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», не подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Лише 11 червня 2020 року о 21 год. 10 хв., поза строком визначеним Законом, ОСОБА_1 уперше в 2020 році увійшов до свого персонального електронного кабінету за адресою: АДРЕСА_2 , несвоєчасно без поважних причин подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю.

Таким чином, 11 червня 2020 року колишній поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ч. 2 ст. 45 та п. 2-1 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Прокурор підтримав позицію, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням мінімального штрафу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що справді за обставин, наведених у протоколі, невчасно в 2020 році подав декларацію після звільнення з органів Національної поліції, лише 11 червня 2020 року. Щиро розкаявся, при призначені міри покарання просив врахувати наявність на його утриманні трьох дітей та статус безпосереднього учасника бойових дій, тому просив застосувати до нього мінімальне покарання.
Адвокат Нікітін С.І., не оспорюючи факти адміністративного правопорушення, враховуючи відомості про особу ОСОБА_1 , вважав за можлива та просив суд звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, посилаючись на малозначність даного адміністративного правопорушення.
Крім визнання провини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: повідомленням про факти несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави від 12 червня 2020 року; Витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якому зафіксована послідовність дій користувача ОСОБА_1 та вбачається, що ним успішно подано декларацію за 2019 рік 11 червня 2020 року о 21:10:41 год.; протоколом огляду від 11 січня 2021 року сторінки сайту НАЗК у віконці декларацій, зокрема ОСОБА_1 ; наказами про призначення ОСОБА_1 на посаду від 07 листопада 2015 року, про призначення на посаду поліцейського від 20 вересня 2017 року, про звільнення ОСОБА_1 від 18 вересня 2019 року; присягою ОСОБА_1 ; рапортами; зобов`язаннями про обмеження при звільненні; відомостями про ознайомленням ОСОБА_1 із вимогами антикорупційного законодавства та необхідність подачі декларації.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, із досліджених матеріалів адміністративної справи необхідно дійти висновку, що факт несвоєчасної подачі без поважних причин декларації ОСОБА_1 мав місце.
За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний очевидний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих адміністративних порушень, пов`язаних з корупцією як таке, що безпосередньо підриває авторитет органів державної влади та призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі; особу правопорушника, який має утриманні трьох малолітніх дітей, статус учасника бойових дій; ступінь його вини; наявність пом`якшуючих обставин у виді визнання своєї провини та щирого каяття та відсутність обтяжуючих обставин.
Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього мінімальне адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Щодо аргументів сторони захисту про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням.
Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Пленум Верхового суду України у своїй постанові від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» судам роз`яснив, що суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 КУпАП. При цьому слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.
Суд звертає увагу, що з 2005 року редакція статті 22 КУпАП змін не зазнавала, а тому зазначена постанова Пленуму Верховного суду України підлягає застосуванню і у спірних правовідносинах.
Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дають змогу робити висновок про малозначність провини. Без ніякого сумніву, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.
Одним із критеріїв звільнення особи від адміністративної відповідальності є врахування компетентним органом чи посадовою особою характеру вчиненого правопорушення.
Згідно з принципом індивідуалізації відповідальності вид та розмір адміністративного стягнення пропорційно пов`язані з характером вчиненого правопорушення. Тобто характер вчиненого правопорушення визначається встановленими законодавцем видом та розміром адміністративного стягнення.
Формування адміністративно- чи кримінально-правової політики реалізується через здійснення Верховною Радою України повноважень з прийняття законів (пункт 3 статті 85 Конституції України).
Санкція частини першої статті 172-6 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Наведений розмір стягнення є одним із великих в КУпАП, що дає підстави констатувати особливий підхід законодавця до визначення виду юридичної відповідальності за їх вчинення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією визнається діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Очевидно, що правопорушення, пов`язане з корупцію посягає на правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, і застосування до правопорушника у сфері корупційного законодавства усного зауваження невілює зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правил щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.
Таким чином, характер адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, має підвищену суспільну небезпечність у порівнянні з іншими встановленими цим Кодексом правопорушеннями, що, в свою чергу, зменшує необхідність звільнення судом особи від відповідальності на підставі частини першої статті 21, статті 22 КУпАП.
Перевіряючи вимоги статті 38 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 КУпАП в редакції, що діє на момент розгляду справи судом адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
У протоколі про адміністративне правопорушення від 11 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 не зазначений час виявлення адміністративного правопорушення.
Згідно з п. п. 5, 6 рішення НАЗК від 06 вересня 2016 року № 19 «Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного такого подання таких декларацій» передбачено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.
У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту.
Датою виявлення триваючого адміністративного правопорушення слід вважати день, коли уповноважений орган об`єктивно мав можливість поза усяким сумнівом виявити ознаки правопорушення в діях особи, здійснюючи в розумні строки перевірку отриманої інформації щодо особи, відносно якої здійснюється така перевірка.
Уповноважена особа складає протокол після того як матиме достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, а тому саме момент встановлення всіх ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення і є моментом виявлення правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2020 року до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшов лист Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя НАЗК з приводу повідомлення ГУНП в Донецькій області про факти несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 .
Зі справи видно, що з метою перевірки інформації, викладеної у листі Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя НАЗК, 01 вересня 2020 року начальником Донецького управління ДВБ НП України направлений запит до ТОВ «Трініті Телеком» щодо абоненту з ІЗ-адресою; 05 жовтня 2020 року начальником Донецького управління ДВБ НП України направлені запити до УКЗ ГУНП в Донецькій області з приводу наказів про призначення ОСОБА_1 , відомостей про ознайомлення його з корупційним законодавством тощо; 11 січня 2021 року уповноваженою особою Донецького управління ДВБ НП України проведений огляд веб-сайту НАЗК.
Отже, слід дійти висновку, що в період з 12 червня 2020 року по 12 жовтня 2020 року уповноважена особа, що склала протокол, отримала достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та встановлення усіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а тому саме починаючи із зазначеної дати 12 жовтня 2020 року уповноважений орган мав об`єктивну можливість скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати, на думку суду, слід відліковувати початок строку для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Сам по собі факт складення протоколу огляду 11 січня 2021 року та отримання від ОСОБА_1 пояснень від 11 січня 2021 року, а також складення протоколу про адміністративне правопорушення цього ж дня, не свідчить про день завершення проведення перевірки, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що заважало уповноваженому працівнику Донецького управління ДВБ НП, який за своїми посадовими обов`язками має володіти знаннями антикорупційного законодавства, та він об`єктивно мав можливість поза усяким сумнівом виявити ознаки правопорушення в діях ОСОБА_1 , здійснюючи в розумні строки перевірку отриманої інформації щодо нього після отримання 12 жовтня 2020 року останніх відомостей про кадрові призначення і звільнення ОСОБА_1 , провести огляд сайту НАЗК та скласти відповідний протокол. Зволікання із складенням протоколу не ґрунтується на змісті статті 19 Конституції України, обсяг документів не свідчить про необхідність такого тривалого часу для вивчення уповноваженою особою документів, що надійшли та час для вивчення законодавства та не може розцінюватися судом як дата завершення перевірки.
Таким чином суд обчислює строки з 12 жовтня 2020 року, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли, тому правових підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, не має.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 21, 22, 38, 172-6, 247, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісім п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя О.М. Музика