Провадження № 3/161/4572/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 01 грудня 2021 року

Луцький міськрайонний суд в особі судді Філюк Т.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності,його захисника Сидорука П.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , -

- за ст.124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 123526 від 28 липня 2021 року вбачається, що 28.07.2021 року, о 18:35 год в м. Луцьку, вул. Шопена, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводися в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту склав 2.33%.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 123527 від 28 липня 2021 року, 28.07.2021 року,о18:35 год в м. Луцьк, вул. Шопена, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 та «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_4 .При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень не визнав та пояснив, що він наїзду на припарковані автомобілі не здійснював. Під час руху своїм автомобілем «Mitsubishi Outlander» заднім ходом зупинився впритул до заднього бампера автомобіля «Hyundai Getz», таким чином, що його форкоп знаходився в карманчику заднього бамперу. Ніяких механічних ушкоджень жоден із транспортних засобів не зазнав, а отже не було завдано матеріальних збитків автомобілям. Лише через деякий час, коли він знаходився вдома,святкував в колі сім`ї день « ОСОБА_2 », водій транспортного засобу «Hyundai Getz» від`їжджаючи зі свого паркомісця зачепилась за форкоп його автомобіля «Mitsubishi Outlander», внаслідок чого бампер автомобіля «Hyundai Getz» залишився на його транспортному засобі. Вважає, що фактично подія пов`язана із від`єднанням бампера «Hyundai Getz», який на місці події був приєднаний до автомобіля без будь яких затрат. Щодо механічних ушкоджень автомобіля «Toyota RAV4» також заперечує. Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП заперечив, вказував, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Суду пояснив, що вживав алкогольні напої, однак після того як припаркував свій автомобіль в дворі будинку, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції проводився не на місці зупинки транспортного засобу і взагалі транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, а останні після прибуття в двір будинку АДРЕСА_2 на виклик сусідів про ДТП, склали на нього протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сидорук П.А. підтримав пояснення, надані його довірителем, та у зв`язку з викладеним, просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його за ст.124, ч.1 ст.130 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього події і складу адміністративних правопорушень.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях водій ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтується на наступному.

Згідно з вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 10.9 Правил дорожнього руху визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).

Відповідно до ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з відеозапису з камер відеоспостереження, встановленої у дворі будинку №15 по вул. Шопена ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху транспортного засобу заднім ходом здійснив наїзд на припарковані автомобілі, «Toyota RAV4» та «Hyundai Getz». З відео чітко вбачається, що внаслідок наїзду, припарковані автомобілі хитались, а у автомобіля «Hyundai Getz» спрацювала аварійна сигналізація.

Отже, допущені водієм ОСОБА_1 порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням наслідків, у вигляді пошкоджень транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, зокрема даними, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення,схемі місця ДТП, відомостями відеозаписів з камер відеоспостереження, встановленої у дворі будинку №15 по вул. Шопена у м. Луцьку.

Отже, дослідивши вказаний відеозапис, суд констатує, що водій транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 заднім ходом здійснив наїзд на припарковані автомобілі «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 та «Hyundai Getz» д.н.з. НОМЕР_4 , та внаслідок наїзду завдав механічні пошкодження транспортном засобам.

Отже, аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності дає достатні і переконливі підстави дійти висновку про наявність події і складу в діях водія ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що водій ОСОБА_1 , своїми умисними діями, що виразились в здійсненні ДТП, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, частинами першою та другою статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 28 липня 2021 року, то на час розгляду справи в суді сплинув строк, передбачений ст.38 КУпАП, а тому суд фактично позбавлений можливості вчасно притягнути порушника до адміністративної відповідальності та застосувати до нього адміністративне стягнення в межах вищевказаних строків, в зв`язку з чим провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 слід закрити у відповідності до вимог, передбачених ч.1 п.7 ст.247 КУпАП.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до наступного висновку.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за невиконання вимог зазначеного пункту, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, за змістом вищезазначеної норм закону, об`єктивну сторону вказаного правопорушення складає саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до суду були надані протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 123526 від 28.07.2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,рапорт поліцейського від 28.07.2021 року, відеозаписом з камер відеоспостережень будинку АДРЕСА_2 , нагрудних камер поліцейських.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв 27 липня 2021 року, однак останній стверджував, що це відбувалось після того, як він залишив автомобіль у дворі будинку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 123526, він був складений 28 липня 2021 року о 20:40 в м. Луцьку по вул. Грибоєдова,2, однак з фабули вміняємого ОСОБА_1 правопорушення вбачається, що таке мало місце 28.07.2021 року о 18:15 в м. Луцьку по вул. Шопена.

Допитані в судовому засіданні свідки зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суду надали показання, що не були свідками того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , а відповідно, що він був водієм. Крім того, вказували, що не були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказували, що 28 липня 2021 року ОСОБА_1 приїхав додому тверезий, та оскільки було свято день ангела «Володимира» вони розпочали святкування в ході якого ОСОБА_1 вживав спиртні напої. В подальшому прийшли працівники поліції, та повідомили ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення.

На думку суду, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.Оглядом DVD диску з відеозаписом з бодікамер працівників поліції встановлено відсутність даних про зупинку працівниками поліції водія ОСОБА_1 28 липня 2021 року о 18:35 год. в м. Луцьку по вул. Шопена.

На відео зафіксовано той факт, що працівники поліції з`ясовують обставини, з приводу їх виклику, та зафіксовано факт того, що ОСОБА_1 категорично заперечив факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого саме частиною 1 статті 130 КУпАП

У зв`язку з цим, подальше проходження огляду на стан сп`яніння не пов`язане із фактом керування ним автомобілем, про що останній сам зазначав. Вказані обставини також об`єктивно підтверджується оглянутим судом відеозаписом, показами свідків.

На думку суду, працівниками поліції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та притягнуто його до відповідальності саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому з відео вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв після того як припаркував автомобіль в дворі будинку. Разом з тим, як встановлено судом раніше, 28.07.2021 року водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а тому останній повинен був викликати працівників поліції та залишатись на місці вчинення ДТП. А дії ОСОБА_1 працівниками поліції повинні були бути кваліфіковані за частиною 4 статті 130 КУпАП, яка серед іншого, встановлює адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП України.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк