ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/643/21 Головуючий суддя І інстанції Жорняк О. М.
Провадження № 33/818/1257/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рудика І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Рудика І.І. на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1983 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 23.01.2021 в 23 години 35 хвилин по вул.Сумський Шлях №204, с.Солоницівка Харківського (Дергачівського) району ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-21083 державний номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючою підсвіткою заднього номерного знаку в темну пору доби, знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків в порушення вимоги п.2.5 ПДР України, відмовився від продуття газоаналізатора «Alcotester Drager 6820», а також відмовився від проходження будь-якого огляду для визначення стану сп`яніння.

В апеляційній скарзі, захисник Рудик І.І. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що в протоколі не зазначено від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 . Вважає, що до протоколу крім пояснень свідків не додавалось інших доказів. Вказує, що працівники поліції не залучали відеозапис до протоколу. Вказує, що свідки судом не допитувались. Суд першої інстанції зазначив, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а в своїх пояснення інспектор поліції зазначав, що автомобіль стояв коли вони до нього під`їхали. Вказує, що у направленні на огляд водія зазначений той самий час складення цього направлення що і в протоколі про адміністративне правопорушення. Посилається на відомості постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 24 травнч 20211 року про скасування постанови від 23.01.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Рудика І.І., які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що саме він керуючи транспортним засобом по вул. Сумський шлях в смт. Солоніцевка, зупинився на узбіччі дороги. Поряд з цим, в своїх письмових пояснення (арк. 15), які ОСОБА_1 надав суду першої інстанції, останній зазначив, що 23.01.2021 року близько 21.00 год. він посварився із своєю цивільною дружиною та вийшов з дому, сів в автомобіль та поїхав у бік смт. Пересічного. Майже на виїзді із с. Солоніцевка він зупинився на узбіччі, вимкнув двигун і знаходився в салоні автомобіля. Через деякий час, приблизно годину, до нього підійшли працівники поліції.

Будь-яких посилань на те, що він їхав з іншими особами ОСОБА_1 не заявляв. Крім того, ОСОБА_1 не зазначав, що після того, як він зупинив автомобіль і до того часу як до нього підійшли працівники поліції він вживав спиртні напої.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та зупинив його на узбіччі дороги і перебував у цьому транспортному засобі до того часу, як до нього підійшли працівники поліції.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода.

Належить взяти до уваги те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані захисником Рудиком І.І. не оскаржувалися, що свідчить про відсутність будь-яких об`єктивних фактичних відомостей про порушення працівниками поліції чинного законодавства під час складення протоколу, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відомості, які зафіксовані у цьому протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 4, 5) вбачається, що вони були залучені працівниками поліції у якості свідків. Підійшовши до автомобіля ВАЗ, вони побачили чоловіка, який назвався ОСОБА_4 . Працівники поліції запропонували проїхати до медичної установи для виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР, на що водій відмовився, а також відмовився від ознайомлення з протоколом та підпису у ньому.

Ці пояснення написані власноручно свідками, які були прийняті працівником поліції 24.01.2021 року. Тобто у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів, що ці пояснення були складені свідками саме у день складення протоколу, а саме 24.01.2021 року.

Крім того, в судові засідання в суд апеляційної інстанції, призначені на 06.07.2021 року, 23.11.2021 року викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом направлення судових повісток поштовим зв`язком з зворотним повідомленням, проте вони не з`явились до поштового відділення для отримання судових повісток. Отже апеляційний суд виконав всі процесуально можливі заходи для виклику цих свідків в судове засідання.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи (арк. 24-25, 26-27), суд першої інстанції також викликав цих свідків в судове засідання шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток, однак свідки також не з`явились до поштового відділення для їх отримання, що свідчить про те, що суд першої інстанції виконав всі процесуально можливі дії для забезпечення участі свідків в судовому розгляді, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до вимог п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівники поліції зобов`язані скласти направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи міститься відповідне направлення (арк. 2), що свідчить про те, що працівники поліції під час складення протоколу не порушили вимог вищенаведеної Інструкції.

З відомостей цього направлення вбачається, що його склав поліцейський Івченко А.В., що спростовує доводи апелянта щодо відсутності відомостей хто саме його склав.

Крім того, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі, у медичному закладі, а тому працівником поліції не було зазначено назва медичного закладу у направленні, що об`єктивно не свідчить про порушення працівником поліції вимог чинного законодавства, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Поряд з цим, апелянт посилається на те, що працівники поліції не залучили до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис, як доказ вини ОСОБА_1 .

Проте, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, відеозапис не є єдиним доказом у справі, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Рудика І.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22 квітня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков