Єдиний унікальний номер справи 235/7866/21
Номер провадження 3/235/3025/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2021 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Токарєв А.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноармійськ Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №687574 від 31.10.2021, 31.10.2021 о 11.50 год. в Покровському районі на автошляху М04 на блокпосту в районі повороту на с.Гришине пасажир автобусу «Mercedes», д/н НОМЕР_1 міжобласного сполучення на маршруті «Кам`янське Рубіжне» гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувався послугами регулярних перевезень без наявності документів, визначених п.п.23 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справ, отже враховуючи наявність належного сповіщення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності.

Тому, зважаючи на викладені обставини, положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також на те, що ст.268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП не визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про недоцільність повторного відкладення судового засідання та можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п.23 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, забороняється: пасажирам (крім осіб, які не досягли 18років) користуватися послугами регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним транспортом у між обласному та міжнародному сполученнях (крім перевезень легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї, без наявності у них негативного результату тестування наCOVID-19методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена корона вірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за72 години до дня поїздки; або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або документа, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини; або міжнародного, внутрішнього сертифіката чи іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодомної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Перевізник зобов`язаний забезпечити інформування пасажирів про передбачені цим підпунктом обмеження.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Винні дії підтверджені протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , фото таблицею та відеозаписом.

У зв`язку з викладеним, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

При призначенні виду стягнення враховується характер правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставини вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд визнає правопорушення з боку ОСОБА_1 малозначним і вважає можливим звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням відповідно до ст.22 КУпАП.

Керуючись ст.ст.22, 44-3, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, і звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням в силу малозначності адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за №235/7866/21 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КпАП України та ч.1 ст.287 КпАП України.

Суддя: А.Г.Токарєв