Дата документу 02.09.2021 Справа № 554/6959/21
Провадження №3/554/1735/2021
П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 вересня 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., за участю секретаря судового засідання Кіяшко К. В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і матеріали справи додані до нього відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макат Гур`євської області Республіки Казахстан, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого командиром кадру управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), військове звання підполковник, РНОКПП та інші відомості про особу невідомі і ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу № 9 від 14 червня 2021 року, складеного головним спеціалістом сектору охорони державної таємниці УСБУ в Полтавській області підполковником ОСОБА_2 , за результатами проведення комісією УСБУ в Полтавській області у Полтавському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, оформленої актом № 66/26-2302дск від 14.06.2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 у період з 12.05.2020 року до 14.06.2021 року, проходячи військову службу в Збройних силах України на посаді командира кадру управління 116 окремої бригади територіальної оборони, маючи допуск до державної таємниці за формою 3 (наданий розпорядженням УСБУ в Полтавській області від 21.03.2019 року № 49д), не вживав заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці в кадрі управління 116 окремої бригади територіальної оборони. Зокрема, ОСОБА_1 не вживав заходів щодо створення умов у Кадрі бригади для отримання спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Разом із тим, станом на 14 червня 2021 року спеціального дозволу військовою частиною НОМЕР_1 не отримано, а роботи, пов`язані з державною таємницею, військовослужбовцями цієї військової частини здійснюються в приміщенні РСО Полтавського ОТЦК. Зокрема, усі секретні документи, які розробляються в Кадрі бригади, надходять до військової частини, з якими працюють вказані військовослужбовці, - зберігаються на даний момент у режимно-секретному органі Полтавського ОТЦК. Таким чином, ОСОБА_1 протягом перебування на вказаній посаді з моменту погодження Управлінням СБУ в Полтавській області створення РСО і по даний час не забезпечено вжиття вичерпних заходів щодо створення у вказаній військовій частині умов для отримання спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Відсутність спеціального дозволу не дає можливості повноцінно виконувати покладені на кадр управління 116 окремої бригади територіальної оборони завдання з територіальної оборони та приведення військової частини в особливий період у бойову готовність, що набуває актуальності в сучасних умовах. Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 5, 20, 21, 37 Закону України «Про державну таємницю», чим, на думку ініціатора складення протоколу, вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за пунктом 6 частини 1 ст. 212-2 КУпАП, як порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, без розкриття суті інкримінованого особі правопорушення відповідно до диспозиції цієї норми закону.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП не визнав та пояснив, що жодних правопорушень під час служби та виконання своїх функціональних обов?язків на займаній посаді не вчиняв, а діяв виключно у межах повноважень та наявних у нього можливостей.

Зазначив, що в/ч НОМЕР_1 формувалась виключно за рахунок фондів ІНФОРМАЦІЯ_3 і з цих причин не мала власних коштів, службових приміщень, сховищ та обладнання для роботи, що позбавляло його можливості діяти ефективно та оперативно. На підставі розпорядження т.в.о. начальника штабу-першого заступника командувача військового оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за № 502/8/277 він 07 квітня 2020 року по команді подавав начальнику служби захисту інформації Полтавського ОВК рапорт з відповідними додатками про необхідність оперативного створення РСО, для чого потрібно було виділити відповідні приміщення, кошти для їх обладнання та введення в штат додаткової одиниці, на яку будуть оформлені відповідні повноваження по роботі в РСО. Надані ним розрахунки тривалий час вивчались та аналізувались керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_5 , на що він іншим способом, окрім як усними зверненнями та додатковими письмовими рапортами, вплинути не міг. Лише 30 квітня 2021 року після постійних усних вимог, а також надходження вимог від командувача Сухопутних військ ЗСУ з питань охорони державної таємниці Полтавський військовий комісар ОСОБА_3 звернувся до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу та до начальника управління охорони державної таємниці (м. Чернігів, де розташоване командування «Північ») із заявками на матеріально-технічне забезпечення заходів з обладнання приміщень РСО. Крім того, 02 липня 2021 року надійшло повторне таке розпорядження.

Він також повідомив про факт свого безпосереднього звернення до начальника КЕВ м. Полтави з вимогою сприяти у створенні РСО для в/ч НОМЕР_1 за № 112, тобто з порушенням субординації, однак це не мало позитивного результату. Крім того, 16 липня 2021 року щодо нього був виданий наказ № 296, яким позбавлено права доступу до документів з грифом «таємно» і виплат за роботу з такими документами.

Отже, він вжив всі залежні від нього дії, але через відсутність відповідного фінансування зі сторони керівництва ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідної підтримки у виділенні спеціальних приміщень, самостійно створити РСО, як це вимагалось керівними документами, він не міг. Разом із тим, заперечив факт бездіяльності, оскільки відсутній умисел на невиконання покладених на нього функціональних обов?язків по створенню РСО та отримання спеціального дозволу від СБУ. Крім того, будь-яких належних і допустимих доказів щодо незабезпечення контролю за охороною державної таємниці ініціатор складеного протоколу не надав.

Представник особи, відносно якої складено адміністративний матеріал, адвокат Козленко О. М. у судовому засіданні просив суд провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав відповідні пояснення. Зауважив, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, в ньому не визначено і не конкретизовано, що саме порушив ОСОБА_1 , в чому саме була його причетність до цих порушень, в чому саме виразились порушення. Інкриміновані йому факти невжиття заходів щодо щодо створення у вказаній військовій частині умов для отримання спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, знаходились поза його службовими повноваженнями, через що він не міг вживати інших заходів на їх усунення чи недопущення, окрім тих, які він постійно здійснював.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши протокол про вчинення адміністративного правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності зі законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією про порядок оформлення в Службі безпеки України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Центрального управління Служби безпеки України 22 березня 2017 року №173, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2017 року за №506/30374 (далі - Інструкція).

Розділом ІІ пунктом 1 Інструкції передбачено, що у випадку виявлення факту вчинення адміністративного правопорушення уповноважені посадові особи складають протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) із зазначенням у ньому відомостей відповідно до частини першої статті 256 КУпАП та збирають докази (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Зі змісту протоколу від 14 червня 2021 року слідує, що у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Полтавській області, під час проведення спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, було виявлено триваюче порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, яке вчинено командиром кадру управління 116 окремої бригади територіальної оборони (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , а саме не забезпечив вжиття вичерпних заходів щодо створення у вказаній військовій частині умов для отримання спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Як слідує зі статті 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи та громадяни, винні у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Натомість, диспозиція норми п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів.

Однак, в Протоколі відсутні посилання на конкретні правові норми, за порушення яких настає адміністративна відповідальність.

У Протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на бездіяльність ОСОБА_1 та не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, він ухилявся.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення та має містить чітко визначене формулювання обвинувачення, обставини, місце, час вчинення правопорушення, дії/бездіяльність вчиненні особою правопорушником, які мають ознаки адміністративного правопорушення, а також посилання на нормативно-правові акти.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

ОСОБА_1 та його представником надано до суду копії документів (рапорту, листування), на підтвердження фактів його звернень з метою виконання розпорядчих документів, пов`язаних з організацією та здійсненням режимно-секретної діяльності ввіреного йому кадру управління бригади ТрО, в яких той повідомляв про відсутність достатнього фінансування та необхідність додаткового виділення грошових коштів на підставі наданих розрахунків, а також щодо потреби сприяння у будівництві приміщення РСО для військової частини. Вказані обставини в достатній мірі спростовують факти бездіяльності з його боку.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої обов`язки по вжиттю згаданих заходів до протоколу не додано і в ньому не наведено, тобто не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, вчинення якого йому інкримінується.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували дію чи бездіяльність ОСОБА_1 щодо невжиття ним відповідних вичерпних заходів, і яких саме.

Разом з тим, посилання у протоколі на висновки проведеної спеціальної експертизи, оформленої актом № 66/26-2302дск від 14 червня 2021 року, під час якої виявлено невжиття командуванням військової частини НОМЕР_1 вичерпних заходів щодо створення умов для отримання спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею та керівництву Полтавського ОТЦК та РСО установи з метою усунення виявлених порушень визначено забезпечити виконання певних заходів, не свідчить саме про ухилення ОСОБА_1 від згаданих дій і не є беззаперечною обставиною, що тягне за собою настання адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами не доведено будь-якого факту вчинення ОСОБА_1 порушення законодавства про державну таємницю, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, відповідальність за що передбачена п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В пункті 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи не дають суду «поза розумним сумнівом» зробити висновок, виходячи із вимог п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП про наявність в ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та забезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Оцінюючи докази, суд має бути впевнений «поза розумним сумнівом» в їх достовірності. Якщо факт викликає сумнів щодо достовірності, він не може вважатися встановленим і покладеним в основу судового рішення.

Тому, на переконання суду, достатніх підстав для покладення на ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, допустимі та безсумнівні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, за обставин, зазначених у Протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, а отже склад вказаного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 9, 212-2, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко