Справа №: 307/4161/21
Провадження № 3/307/1742/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення №ВАБ 435740 від 16.11.2021 року вбачається, що 16.11.2021 року, о 06.40 год., на автодорозі Т0728 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Merceces-Benz державний номерний знак НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на комерційній основі без відповідної ліцензії відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , факт правопорушення не визнав. Вказав, що ліцензія перевезення пасажирів автобусами існує, і надавалася працівникам поліції, але вони її проігнорували. Вказав, що він працює по найму у приватного підприємця ОСОБА_2 , на ім`я якого видана ліцензія та за яким зареєстрований вищезазначений автомобіль. В судовому засіданні надав копію виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань з зазначенням РНОКПП ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якого основний вид економічної діяльності 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, копію витягу Укртрансбезпеки про видачу ліцензії №185 від 25.04.2019 ФОП ОСОБА_2 , дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів автобусами, копії паспортів автобусного маршруту регулярних перевезень, копії договорів про організацію перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування між Тячівською РДА та ОСОБА_2 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якої Merceces-Benz державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 є його працівником та підтвердива факт наявності у нього ліцензії на надавання послуг з перевезень пасажирів.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ст. 164 ч. 1 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якого його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 43 Господарського кодексу, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України від 2 березня 2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності»: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, є видом господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої розглядається справа про адміністратвине правопорушення, покази свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАБ 435740 та долучені до нього матеріали, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністратвиного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань з зазначенням РНОКПП ФОП ОСОБА_2 вбачається, що основним видом економічної діяльності 49.31, є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

З витягу Укртрансбезпеки про видачу ліцензії №185 від 25.04.2019 та копії паспортів автобусного маршруту регулярних перевезень, копії договорів про організацію перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування укладеного між Тячівською РДА та ОСОБА_2 , вбачається що ФОП ОСОБА_2 , дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

З копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 марки Merceces-Benz державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 .

З показів свідка ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 працює в нього по найму.

Долучений до матеріалів справи та досліджений під час розгляду справи відеозапис, жодним чином не доводить обставин викладених в протоколі.

Таким чином в межех розгляду справи не доведено факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без ліцензії.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю,що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник