3/758/978/21 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Зубець Ю. Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 533, ОСОБА_1 21 листопада 2020 року об 11 годині 10 хвилин по вул. Андріївський узвіз, 22 Б (магазин «Fluranet») у м. Києві, перебуваючи на робочому місці, не забезпечив дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширенню коронавірусної хвороби Covid-19, а саме: здійснювалося приймання відвідувачів у магазині, у якому проводиться торгівельна діяльність з продажу непродовольчих товарів, порушивши вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 15, пп. 4 Постанови Кабінету міністрів України від 22.07.2020р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції постанови КМУ від 11.11.2020 № 1100).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник ОСОБА_1 - Медведчук Д.М. надав на адресу суду письмові пояснення, у яких зазначив, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та займається виробництвом і реалізацією через інтернет-магазин засобів індивідуального захисту, одягу та сувенірів. Склад інтернет-магазину знаходиться за адресою: м. Київ, Андріївський узвіз, 22 Б.

У так званий «карантин вихідного дня» ОСОБА_1 проводив свою діяльність виключно у дистанційному режимі. 21.11.2020 р. у магазині проводилося прибирання, провітрювання та дезінфекція приміщення, а тому двері магазину були відчинені. Крім того, на дверях магазину було повідомлення, що магазин працює у дистанційному режимі.

Склад і товар на цьому складі магазину розташовуються у підвальному приміщенні, де є тільки одні двері для видачі товару, був виставлений штендр близько магазина. Частина продукції магазину не потрапляє під заборони і обмеження, а саме, засоби індивідуального захисту.

Близько 10 год. 00 хв. до магазину увійшли працівники правоохоронних органів і почали звинувачувати працівників магазину у порушенні правил карантину. Жодних питань правоохоронці не задавали, не опитували присутніх у магазині осіб, не з`ясовували, за яких обставин магазин був відкритий. Через 10-15 хвилин до магазину зайшов ОСОБА_1 . Правоохоронці не спілувалися з ОСОБА_1 до моменту, поки останній не почав фіксувати їх дії на мобільний телефон.

Дослідивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, фото фіксацію порушень, копію доручення Прем`єр-міністра України, копію наказу, суд прийшов до висновку, що, відповідно до ст.247 КУпАП, справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, викладена в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, не відповідає фактичним обставинам, не доведена належними та допустимими доказами, які б у своїй сукупності мали значення для розгляду справи по суті. Під час збирання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не встановлено та не допитано жодного свідка, не долучено як додатки до протоколу підтверджуючих матеріалів вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.Г. Зубець