Справа №591/8104/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/104/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/8104/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 24.12.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

установив:

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а ДТП настало внаслідок ожеледиці. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній під час оголошення постанови та ознайомився зі змістом судового рішення лише 04.01.2021, отримавши копію постанови поштою.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 24.12.2020 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 13.12.2020 о 19:20 в м. Суми по вул. Прокоф`єва, 30/1, керуючи т/з Renault Megane Scenic д. н. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Infiniti QX 50 д. н. НОМЕР_2 , в результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час прийняття суддею рішення, зі змістом постанови ознайомився лише 04.01.2021, а 12.01.2021 вже подав апеляційну скаргу, то строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Крім того, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 248, ч. 1 ст. 268 КУпАП). При цьому необхідно зауважити, що своєчасним сповіщенням особи згідно вимог КУпАП є повістка, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП).

При підготовці до розгляду справи суддя, крім іншого, вирішує таке питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (п. 3 ст. 278 КУпАП).

Така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а тому не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який також знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати у суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову у справі, є невід`ємним правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), заява № 14448/88); п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91). У іншій справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03, п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008). ЄСПЛ констатував, що «принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У провадженні, які розглядались, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».

Однак вказані вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 2 КУпАП) не дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності належного повідомлення ОСОБА_1 та потерпілого про час та місце судового розгляду, що унеможливило ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення через порушення їхніх особистих прав і законних інтересів, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП надійшов до суду 16.12.2020 і його розгляд відбувся у день визначений працівником поліції без направлення судової повістки учасникам провадження в справі про адміністративне правопорушення у передбачений процесуальною нормою спосіб.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції істотно порушені вимоги процесуальних норм КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає безумовному скасуванню з цих підстав, а апеляційна скарга у цій частині - задоволенню.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи установлено, що 13.12.2020 о 19:20 в м. Суми по вул. Прокоф`єва, буд. 30/1 водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Renault Megane Scenic д. н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Infiniti QX 50 д. н. НОМЕР_2 , в результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР.

Вказані обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 136747 від 13.12.2020 та схемою місця ДТП від 13.12.2020 до нього, на якій зафіксовано дорожню обстановку після наїзду т/з Renault Megane Scenic д. н. НОМЕР_1 на припаркований по вул. Прокоф`єва, 30/1 м. Суми автомобіль Infiniti QX 50 д. н. НОМЕР_2 із проведенням відповідних замірів, стан дорожнього покриття - ожеледиця, а також отримані у наслідок ДТП пошкодження т/з;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , який є власником т/з Infiniti QX 50 д. н. НОМЕР_2 , згідно яких т/з Renault Megane Scenic д. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на його автомобіль;

- показаннями в апеляційному суді ОСОБА_1 , згідно яких останній рухався на т/з Renault Megane Scenic д. н. НОМЕР_1 і через слизьку поверхнею дороги допустив зіткнення з припаркованим т/з Infiniti QX 50 д. н. НОМЕР_2 ;

- відеозаписом, зробленим ОСОБА_1 , з якого вбачається, що на місці ДТП дорожнє покриття було в стані ожеледиці;

- показаннями в апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_6 , згідно яких остання оформляла матеріали ДТП та підтвердила показання ОСОБА_1 щодо дорожніх умов та механізму утворення пригоди.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу незадовільного стану дорожнього покриття у зв`язку з ожеледицею, через що і сталось ДТП, то апеляційний суд не може узяти їх до уваги, оскільки відповідно вимог п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР водій, керуючи т/з, має стежити за дорожньою обстановкою, у тому числі і за дорожніми умовами, що характеризують стан поверхні проїзної частини з урахуванням пори року, атмосферних явищ та зчеплення автомобіля з проїзною частиною тощо.

Таким чином, ОСОБА_1 , як водій не мав права ігнорувати положення ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 , вважає, що останній як водій т/з порушив п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР.

Після скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наклавши стягнення, установлене санкцією цієї норми закону, а також стягнути на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 24.12.2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 24.12.2020 відносно ОСОБА_1 скасувати у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн (отримувач ГУК в Сумській області, 21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок IBAN UA0018001; код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн (отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ), 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; рахунок IBAN UA0026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету 22030106).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.