Справа № 761/1469/21
Провадження № 3/761/1233/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Аббасова Н.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Офісу великих платників податків ДПС, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «САВ - Дістрибьюшн», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 163-1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 26 листопада 2020 року №69, керівником ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» ОСОБА_1 допущено порушення ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: п.п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.8, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за червень 2020 року на суму 572 934 грн; завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду: за червень 2020 року в сумі 9 936 425 грн, за липень 2020 року в сумі 19 626 327 грн, за серпень 2020 року в сумі 30 117994 грн, що відображено в акті перевірки від 26.11.2020 №568/28-10-04-03-02/35625082, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1631 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У той же час, на адресу суду надійшли його письмові пояснення щодо обставин інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у яких він зазначив, зокрема, про те, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП та п. 6 р. ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2019 №566, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено жодних доказів того, що будучи керівником ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» ОСОБА_1 допустив відсутність податкового обліку, порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків. Зокрема, викладені у акті перевірки твердження, доводи та висновки контролюючого органу є безпідставними, оскільки товариством в повному обсязі обчислено, задекларовано та сплачено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з червня по серпень 2020 року, тобто не допущено порушення вимог податкового законодавства при визначенні показників декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року. На думку ОСОБА_1 , викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про порушення товариством вимог податкового законодавства спростовуються документами, які надавалися до перевірки, але безпідставно не були прийняті до уваги, а тому такі висновки є безпідставними і необгрунтованими. З огляду на наведене, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно із статтею 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 163-1 КУпАП, передбачена за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Вказана правова норма є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме ним встановленого порядку ведення податкового обліку, який ним Закон порушено. Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину, чим порушується право останнього на захист.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення, необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься лише посилання на акт перевірки від 26.11.2020 №568/28-10-04-03-02/ НОМЕР_2 , сам акт перевірки до матеріалів не долучено. При цьому, слід зазначити, що акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Крім того, відповідно до положень п.56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Разом з тим, суд наголошує, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить його підпису, що свідчить про те, що останньому не роз`яснювались процесуальні права, а тому він був позбавлений можливості дати будь-які пояснення по суті правопорушення. Відомостей про відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису в протоколі не міститься.

Відповідно до ч. 12 розділу II Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення ,затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 за № 566, у разі неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення Протокол складається в органі доходів і зборів. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до органу доходів і зборів для складання та підписання Протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання Протоколу. Запрошення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі.

Відповідно до ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормами національного та міжнародного законодавства суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyevav.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelinv.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би безперечно встановити, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 163-1, 247, 256, 278, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 163-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Аббасова