ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: № 766/8799/20 Головуючий в І інстанції: Валігурська Л.В. Провадження №33/819/52/21 Доповідач: Батрак В.В. Категорія: ч.1 ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрака В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Мельниченко М.С., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Головко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні апеляційного суду, апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мельниченко М.С. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 28.05.2020 р., керуючи транспортним засобом «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ 227 км., не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, а тому не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 «Б», 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Оскаржуваною постановою місцевого суду, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із вказаною постановою, адвокат Мельниченко М.С. подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Свої доводи мотивує тим, що вина його підзахисного не доведена всіма зібраними по справі доказами в їх сукупності, згідно критерію «поза розумним сумнівом».

Так, апелянт зазначає, що висновком експерта №20-549 від 05.11.2020 року спростовуються покази ОСОБА_2 щодо місця зіткнення та щодо розташування його автомобіля у момент контактування.

Крім того, у відповідності до висновку експерта №27 від 02.12.2020 року обидва транспортних засоби знаходились у русі під час контактної взаємодії, що узгоджується із вищевказаним висновком експертизи та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та в свою чергу спростовує покази ОСОБА_2 .

Також, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення та схема до нього не можуть бути покладені в основу обвинувального судового рішення, оскільки відображені в них відомості суперечать фактичним обставинам справи.

Не погоджується захисник і з обставинами викладеними у висновку експерта №20-549 від 05.11.2020, оскільки останній складений із порушенням інструкції, а відомості не узгоджуються із фактичними обставинами події, а саме той факт, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначили, що права смуга руху була зайнята, а тому виконання п 11.2 ПДР України було неможливим, а тому висновок експерта в цій частині спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Адвокат наголошує, що судом безпідставно було не прийнято до уваги його клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експертної комісії №27 від 02.12.2020 року, оскільки остання, на його думку чітко висвітлює події та узгоджується із іншими доказами у справі.

Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Мельниченко М.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 та його представника Головко О.В., які заперечували прото задоволення апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Згідно із ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426942 від 28.05.2020 року та схемою до нього, показами потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_4 , фотоматеріалами з місця ДТП та висновком експерта №20-549 від 05.11.2020 р, які зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд оцінив кожен доказ з точки зору достовірності, належності та їх сукупність у взаємозв`язку та прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній, в порушення вищевказаних правил, не переконався в безпечності свого руху, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував зазначених правил дорожнього руху, оскільки вони спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, в тому числі поясненнями потерпілого, свідків та висновком експерта.

Так, висновоком експерта №20-549 від 05.11.2020 р., зазначено, що водій автомобіля «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 2.3 «Б», 11.2, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно наданих судом вихідних даних та наданим на дослідження матеріалів справи, шляхом виконання вимог п. п. 2.3 «Б», 11.2, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної події згідно наданих судом матеріалів справи, водій автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно наданих судом вихідних даних та наданим на дослідження матеріалів справи, шляхом виконання вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху, не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки в розглянутих умовах настання даної дорожньо-транспортної пригоди, водій «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п. п. 2.3 «Б», 11.2, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, то з експертної точки зору, його фактичні дії, що не відповідали вимогам п. п. 2.3 «Б», 11.2, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки в розглянутих умовах настання даної дорожньо-транспортної пригоди, водій «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконуючи вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, то з експертної точки зору, його фактичні дії, що відповідали вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху, не перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Показання водія автомобіля «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з експертної точки зору є технічно неспроможними. Показання водія автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з експертної точки зору є технічно спроможними.

В момент первинного контакту автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився в лівій смузі свого напрямку руху, на відстані не більше 0,8 метра від лівого краю транспортного засобу до лівого краю лівої смуги для руху транспортних засобів, учасників ДТП, проїзної частини а/д Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, позначеного дорожньою розміткою 1.2 Правил дорожнього руху. Відносно свого напрямку руху до моменту ДТП, автомобіль «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився частково в лівій смузі свого напрямку руху, частково в межах розподільчої смуги, на відстані не менше 0,8 м. від правого переднього кутового краю транспортного засобу до лівого краю лівої смуги для руху транспортних засобів, учасників ДТП, проїзної частини а/д Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, позначеного дорожньою розміткою 1.2 Правил дорожнього руху, відносно свого напрямку руху до моменту ДТП.

Зазначені висновки в цілому узгоджуються із показами свідків та потерпілого, в тому числі щодо характеру контактування транспортних засобів, а тому апеляційний суд позбавлений підстав ставити їх під сумнів.

Крім того, твердження апелянта про необхідність дослідження висновку експерта № 27 від 02.12.2020 року не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам

справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Комісійна експертиза призначається у випадках, коли є потреба провести дослідження за участю декількох експертів - фахівців у одній галузі знань.

В свою чергу, стороною захисту було за власною ініціативою проведено фактично повторну експертизу, без належного дослідження попередньої та обґрунтування підстав для проведення нового дослідження.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 р. (справа №490/10025/17) сторона не може спочатку використовувати докази, сподіваючись за їх допомогою обґрунтувати свою позицію, а згодом, коли це не призвело до очікуваних результатів - заперечувати допустимість цих же доказів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що призначення первинної експертизи відбувалось за клопотанням сторони захисту та на підставі матеріалів, в тому числі наданих стороною захисту, а тому доводи апеляційної скарги в частині необхідності дослідження саме повторного експертного дослідження не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги захисника про однобічність та необґрунтованість висновку експерта №20-549 від 05.11.2020 року, не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки експерт ОСОБА_7 був допитаний в судовому засіданні 22.12.2020 року та сторона захисту мала можливість взяти участь у допиті та висвітлити питання, які викликали суперечності.

Крім того, реалізувати своє право на захист сторона захисту могла шляхом звернення до суду із відповідним клопотанням про допит експерта, однак таких клопотань до апеляційного суду не надходило.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено істотних порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності адвоката Мельниченко М.С., залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: