ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/819/500/21 Доповідач Коломієць Н.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

іменем України

10 грудня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Коломієць Н.О.

за участю секретаря Ненька Д.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Доценка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу захисника Доценка К.С. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф на користь держави в розмірі у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Суд встановив, що ОСОБА_1 13.06.2021 року о 22.15 год., за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Садове, вул. Харченка, 1, керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, Огляд проводився за допомогою алкогольного тестера «Drager ARBH-0538» , результати якого показали наявність алкоголю в крові в розмірі 1,49 % проміле. Медичний огляд фіксувався за допомогою технічного запису відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Доценко К.С. просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що всупереч вимог ст. 283 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис огляду водія на стан сп`яніння, не містить посилання на відповідний технічний засіб і протокол про адміністративне правопорушення, тому відеозапис є недопустимим доказом для доведення обставин адміністративного правопорушення.

Крім того, відеозапис не містить факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , інших доказів про факт керування ОСОБА_1 автомобілем 13.06.2021 року о 22:15 год. не зібрано, свідки залучені лише під час його огляду на стан сп`яніння і не бачили чи керував він транспортним засобом, отже не доведено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем на момент зупинки, тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , точний час вчинення адміністративного правопорушення.

Копія протоколу була надана ОСОБА_1 неналежної якості, чим порушено його право на захист.

Крім того, йому не роз`яснювались права та норми Конституції України при складанні протоколу. Сама процедура складання протоколу на відеозаписі не зафіксована, що не дає можливості перевірити чи складався протокол у присутності ОСОБА_1 та свідків. Складений поліцейським акт огляду водія на стан сп`яніння не підписаний поліцейським та його копія ОСОБА_1 не надавалась. Протокол складав не той поліцейський, що проводив огляд водія на стан сп`яніння, в роздруківці результатів вимірювання внесено недостовірні відомості про особу, яка проводила огляд.

Позиції сторін

Захисник Доценко К.С. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав, посилаючись на недопустимість зібраних у справі доказів.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу захисника, від надання пояснень по суті справи в суді апеляційної інстанції відмовився. Під час допиту свідка ОСОБА_2 підтвердив її показання про те, що не керував транспортним засобом в момент його зупинки працівниками поліції, за кермом була його цивільна дружина ОСОБА_2 .

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, позиції ОСОБА_1 та його захисника Доценка К.С., вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, повторно дослідивши зібрані у справі докази, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд виходить з того, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року).

Правилами дорожнього руху України заборонено керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

До суду першої інстанції ОСОБА_1 жодного разу не з`явився -про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В суді апеляційної інстанції від дачі пояснень по суті справи відмовився.

Дослідивши зібрані у справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 014092 від 13.06.2021 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, порушення вимог п.2.9а ПДР України; направлення на огляд водія транспортним засобом з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.06.2021 року; результати огляду на стан сп`яніння проведеного за допомогою приладу «Драгер», тест № 1 від 13.06.2021 року, відповідно до якого виявлено вміст алкоголю 1,49 %; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.06.2021 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про те, що саме в їх присутності було проведено огляд водія ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру "Драгер", результат якого показав 1,49 % проміле; відеофайли з нагрудних відео реєстраторів поліцейських та оцінивши ці докази з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, 13.06.2021 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище докази не можуть бути допустимими та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 з наступних підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що протокол складався в присутності ОСОБА_1 , якому роз`яснювались його права, передбачені ст. 268 КУпАП та копія протоколу була надана правопорушнику на місці його складання. Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 була надана копія протоколу неналежної якості, що передбачало можливість подальшої фальсифікації його оригіналу, є неприйнятними, оскільки як вбачається з відеозапису, на зауваження ОСОБА_1 щодо неналежної якості врученої йому копії протоколу, поліцейський запропонував сфотографувати оригінал протоколу, що ОСОБА_1 і зробив.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , отримавши копію протоколу відмовився підписати протокол та викласти в ньому свої зауваження.

Тобто права ОСОБА_1 при складанні протоколу порушені не були та підстав для визнання протоколу недопустимим доказом у справі апеляційний суд не вбачає.

З досліджених апеляційним судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 13.06.2021 року у нічну пору доби поліцейським патрулем був зупинений автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 . За кермом цього автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . Підставою зупинки стало порушення водієм автомобіля ПДР щодо виконання вимог дорожнього знаку 1.1. при виїзді з прилеглої території, і цей факт ОСОБА_1 не оспорюється.

Разом з цим в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що не керував транспортним засобом в момент його зупинки працівниками поліції, тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кермом була його цивільна дружина ОСОБА_2 , що підтвердили допитані апеляційним судом в якості свідків ОСОБА_2 та друг ОСОБА_1 ОСОБА_3 , які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань, пояснили, що перебували в автомобілі разом із ОСОБА_1 , тому факт керування автомобілем саме ОСОБА_2 їм достовірно відомий. Вказали, що ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу сидів на задньому сидінні автомобіля та вийшов з автомобіля лише після того, як водій ОСОБА_2 поспілкувалась з працівниками поліції, які попросили її запросити власника авто, на розмову.

Апеляційний суд дійшов висновку про неправдивість пояснень ОСОБА_1 та неправдивість показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які розцінює як прагнення сприяти ОСОБА_1 в уникненні адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, перешкоджання встановленню об`єктивної істини у справі та створення штучних доказів захисту ОСОБА_1 , оскільки ці показання спростовуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, з яких чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля в момент його зупинки поліцейськими та на вимогу поліцейського вийшов з-за керма, при цьому візуально перебував у стані алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського підтвердив, що вживав алкогольні напої та керував автомобілем нетривалий час, оскільки його дружина не могла виїхати, тому сів за кермо тимчасово, а згодом планував передати керування автомобілем дружини.

На пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» та отримав позитивний результат із кількісним показником 1,49 ‰, що підтверджується роздруківкою тесту (а.с. 8) та ним не заперечувалось. На пропозицію пройти огляд і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на те, що не оспорює факту перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння через те, що залучених поліцейськими свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не видно на відеозаписі, тому огляд фактично проведено у відсутності свідків, що суперечить ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є неприйнятними, оскільки частиною 2 статті 266 КУпАП, у редакції Закону№ 1231-IX від 16.02.2021 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, та матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, отже присутність свідків під час такого огляду не була обов`язковою.

Натомість з досліджених відеозаписів вбачається, що поліцейські перед оглядом ОСОБА_1 на стан сп`яніння зупинили автомобіль під керування ОСОБА_4 , в якому перебувала також ОСОБА_5 та запросили вказаних осіб бути присутніми при проведенні огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння та складання протоколу та вказані особи були присутні при проведенні зазначених процесуальних дій.

Посилання апелянта на те, що направлення на огляд водія на стан сп`яніння до лікарні не містить підпису поліцейського ОСОБА_7 , який його склав, а лише вказівку на його посаду та ПІБ як на підставу для визнання результатів огляду водія недійсними є очевидно надуманим, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, тому реквізити цього направлення жодним чином не стосуються результатів огляду за допомогою алкотесту «Драгер», отриманих на місці зупинки транспортного засобу, які ОСОБА_1 не оспорювались.

Посилання на те, що в результаті тестування вказаний поліцейський ОСОБА_7 , як особа, що проводила огляд, а на відео зафіксовано, що алкотест вручив ОСОБА_1 інший патрульний з екіпажу також жодним чином не впливає на результати проведеного огляду та не свідчить по їх недійсність.

Стан сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено за допомогою технічного пристрою Drager "Alcotest 6810", тобто спеціальним технічним пристроєм, дозволеним до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Суду надано свідоцтво про державну реєстрацію вказаного технічного засобу та свідоцтво про його повірку (а.с. 42, 43), в залученій до справі роздруківці викладено повні відомості про цей прилад, у тому числі й дату проходження калібрування.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно не здійснили візуальне обстеження ОСОБА_1 для виявлення ознак алкогольного сп`яніння у присутності свідків, не встановлювали почервоніння очей, запаху алкоголю з порожнини рота та не складали відповідний акт за результатами візуального огляду є безпідставним, оскільки з поведінки ОСОБА_1 спочатку було видно, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, сам ОСОБА_1 цей факт відразу ж визнав, тому потреби у складанні цього акта не було.

Статтею 256 КУпАП не передбачено вимогу щодо внесення до протоколу відомостей про технічні характеристики відеоапаратури, якою здійснено фото або відеозапис.

Апеляційний суд вважає неприйнятною вказівку апелянта на недопустимість відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, як доказу у справі про адміністративне правопорушення, через відсутність у протоколі та постанові суду відомостей про технічні характеристики приладу, яким здійснювався відеозапис, оскільки внесення відповідних відомостей у постанову стосується змісту постанови про адміністративне правопорушення, винесеної правоохоронцями за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КУпАП, а не постанови суду.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу та їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, отже підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 294, 295, 296 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги захисника Доценко К.С. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Н.О. Коломієць