ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1721/21 Справа № 180/2169/21 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Гончаренка О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року водій ОСОБА_1 28 серпня 2021 року о 03.00 год. у м. Марганці на автодорозі Т-04-35 керувала автомобілем LIFAN 320, днз. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Острів в бік м. Марганця, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, у темний час доби в умовах недостатньої видимості не вибрала безпечну швидкість, не вчинила заходів після засліплення зустрічним ТЗ, скоїла з`їзд з дороги та наїзд на каміння, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, 28 серпня 2021 року о 03.15 год. у м. Марганці на автодорозі Т-04-35 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом LIFAN 320, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови), від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER №6810» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилась під відеофіксацію, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що працівники поліції запропонували їй пройти огляд на місці за допомогою Драгер через дві години після зупинки, при цьому не пропонували пройти огляд у медичному закладі, а вона не відмовлялась від такого огляду. Вважає, що поліцейські не можуть бути свідками у даному провадженні, оскільки є зацікавленими особами. Звертає увагу, що відеозапис не є безперервним, а фрагментальний. Вказує, що оголошені поліцейським на відеозаписі пояснення відрізняються від тих, що є у матеріалах справи. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту порушення нею ПДД чи завдання шкоди чиємусь майну, окрім свого. Звертає увагу, що на дорозі, де сталось ДТП, є вибоїни до 30 см майже на кожному метрі дороги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, складеними уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; схемою місця ДТП від 28 серпня 2021 року з фототаблицями до неї; актом огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до яких ОСОБА_1 під відеофіксацію від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовилася; поясненнями допитаних у суді першої інстанції в якості свідків працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким підтверджується факт складання у присутності ОСОБА_1 як протоколів про адміністративне правопорушення, так і схеми місця ДТП, а також відмови останньої від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданих у суді першої інстанції, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що працівники поліції запропонували їй пройти огляд на місці за допомогою Драгер через дві години після зупинки, при цьому не пропонували пройти огляд у медичному закладі, а вона не відмовлялась від такого огляду, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №086016 від 28 серпня 2021 року, яким встановлено час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме 28 серпня 2021 року о 03.15 год., та відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якої ОСОБА_1 28 серпня 2021 року о 04.16 год. - 04.18 год. було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер або у медичному закладі, на що остання відмовилась.

При цьому не є істотним порушенням вимог інструкції той факт, що відеозапис не є безперервним, оскільки останній містить усі необхідні відомості, а саме факт встановлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, факт вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та у медичному закладі, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та у медичному закладі, а також факт складання протоколів про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП та ознайомлення ОСОБА_1 з ними.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ, що містяться у рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року, про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на те, що на дорозі, де сталося ДТП, є вибоїни до 30 см майже на кожному метрі дороги, оскільки в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

При цьому наявна у матеріалах справи схема місця ДТП складена у присутності ОСОБА_1 та засвідчена її підписом без будь-яких зауважень, з якої не вбачається наявності на дорозі будь-яких пошкоджень, вибоїн або ям.

Факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а саме п.п. 2.3б, 12.2, 12.3, 19.3 ПДР України, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, які є належними та допустимими. Крім того з наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що ОСОБА_1 , яка хоч і не визнавала свою винуватість у вчиненні ДТП, проте зазначала, що керувала транспортним засобом та після засліпнення зустрічним засобом скоїла з`їзд з дороги та наїзд на каміння.

Та обставина, що лише її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, не спростовує висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з огляду на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), при цьому факт пошкодження свого транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечується.

Суд апеляційної інстанції враховує твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції, які складали щодо неї протокол про адміністративне правопорушення, не можуть бути свідками у даній справі, оскільки є зацікавленими особами, однак хоча самі по собі вказані пояснення не можуть бути визнані судом допустимими та належними доказами, разом з тим наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх ОСОБА_1 та її захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразились у відмові ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот