Справа №461/354/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює водієм у «Львівелектротранс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу 11 січня 2021 року близько 10 годині 00 хвилин, на зупинці «Стрийський ринок» водій електротранспорту ОСОБА_1 , а саме трамваю №1 бортовий 1109 здійснювала перевезення пасажирів в кількості більшій від передбачених ТТХ сидячих місць чим порушила постанову КМУ №641 зі змінами №1236 від 09.12.2020 року.

ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, згідно яких просила закрити провадження у справі. Вказала, що не являється перевізником, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, а докази, які б підтверджували її вину у скоєнні правопорушення відсутні. Вказані пояснення ОСОБА_1 підтримала в ході розгляду справи в судовому засіданні.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАП та не зібрано достатніх та належних доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_1 порушила вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Так, пп.10 п.2 Постанови КМ України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

При цьому, до протоколу не долучено пояснень свідків, які були пасажирами даного трамваю або будь-яких інших осіб, документів на підставі яких здійснювалось перевезення, даних про підстави та повноваження щодо здійснення пасажирських перевезень, технічні характеристики трамваю, документів які засвідчують право керування транспортним засобом, тощо.

Долучений до протоколу рапорт не підтверджує того, що ОСОБА_1 здійснювала перевезення коли кількість пасажирів перевищувала кількість місць для сидіння, адже він не фіксує точну кількість пасажирів, не зафіксовано кількість місць у трамваї на яких дозволено перевезення пасажирів (місця для сидіння, технічні характеристики).

Крім того, до протоколу не надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії посвідчення водія, маршрутного листа (за наявності), тобто особи щодо якої складено протокол, що створює об`єктивні перешкоди у встановленні наявності чи відсутності факту здійснення перевезення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, пасажирів в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, яка передбачена технічною характеристикою даного транспортного засобу. Відомостей про технічні характеристики трамваю матеріали справи теж не містять.

До протоколу не долучено доказів щодо режиму у якому здійснювала перевезення ОСОБА_1 , не долучено відповідних доказів, які б стверджували, що ОСОБА_1 здійснювала заборонене перевезення.

Також, матеріали справи не вказують, що в обов`язки ОСОБА_1 , як водія трамваю входить контроль за кількістю пасажирів, з огляду на те, що такий контроль мав би організувати суб`єкт, який фактично надає послуги перевезення пасажирів, тобто особа яка на відповідній правовій підставі обслуговує даний маршрут.

З огляду на викладене, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.