Справа № 314/4484/21
Провадження № 3/314/1212/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 01.07.2011,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки у відношенні свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній неодноразово залишає місце мешкання та знаходиться без супроводу дорослих. Таким чином ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 150 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 672465від 01.10.2021.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість бути присутньою в судовому засіданні, оскільки була обізнаною про складання працівником поліції відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, їй були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до суду не з`явилася, заяв та клопотань до суду не надала.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 інспектором поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного Кодексу України, згідно якого батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги доправ та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини,свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ;поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення права обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення, за вчинення якого вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції статті 184 КУпАП. Так, при складені протоколу стосовно гр. ОСОБА_1 інспектором поліції не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення: саме які дії гр. ОСОБА_1 призвели до ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_2 неодноразово залишає місце мешкання та знаходиться без супроводу дорослих. Крім того, сам протокол про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в протоколі не вказано дату та час скоєння адміністративного правопорушення, а долучені до матеріалів справи документи свідчать про той факт, що неповнолітній ОСОБА_2 , 30.09.2021 о 15-30 годині, пішов з дому. При цьому, інших доказів, які б свідчили про неодноразову відсутність неповнолітнього ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, також свідки в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначені, не долучені їх письмові пояснення, які б надавали можливість відтворити дійсні обставини правопорушення, які мали місце. Враховуючи викладене, суд вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення не може прийматись до уваги судом як доказ по справі.

Будь-яких доказів щодо порушень обов`язків, що передбачені ст. 150 СК України, матір`ю дитини матеріали справи не містять.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 184, ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

провадження у справі № 314/4484/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: В.О. Кіяшко

20.10.2021