Справа № 474/874/20
Провадження № 3/474/6/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.01.21 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі судового засідання - Багрін Н.А.

за участю: потерпілої ОСОБА_1 ,

без участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його захисника Бездітного В.А.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Врадіївка матеріали, які надійшли з Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності.

У вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

24.09.2020 р., щодо ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 117488 від 24.09.2020 р., в тому, що він 04.09.2020 року о 18 год., 20 хв., по вул. Одеській в м. Первомайськ, керував автомобілем «MAZDA 323», н.з. НОМЕР_1 , в напрямку вул. Грушевського, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, а в разі потреби зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. В результаті чого допустив наїзд на гр. ОСОБА_1 , яка тримала свою дитину гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на руках і переходила проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво по ходу руху т/з. Внаслідок чого гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 , отримали тілесні ушкодження і т/з отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 б, п.18.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 , захисник Бездітний В.А., будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з`явилися, звернувшись з клопотаннями (вх. № 5397/20 від 14.12.2020 р., вх. №5436 від 17.12.2020 р.), в яких просять, розглядати, закінчувати справу у їх відсутність. ОСОБА_2 вину не визнає, так як протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а також просять закрити провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі перекладача, долучати докази, проводити технічну фіксацію судового засідання, допитувати посадову особу, яка склала протокол, свідків не бажають.

Потерпіла ОСОБА_1 , якій судом роз`яснені положення ст. 269 КУпАП, пояснила, що 04.09.2020 року близько 18 год., вона переходила проїжджу частину дороги через нерегульований пішохідний перехід по вул. Одеській в м. Первомайськ, на руках у неї була малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переконавшись у відсутності автомобілів почала рух, перебуваючи приблизно посередині роздільної смуги, побачила як автомобіль «MAZDA 323», н.з. НОМЕР_1 , не зменшуючи швидкість продовжував рух та здійснив на них наїзд, від удару вона вилетіла на капот та лобове скло автомобіля. Із - за керма вийшов, як потім дізналась гр. ОСОБА_2 . Після чого приїхала швидка допомога, яка надала їм з донькою медичну допомогу. В результаті ДТП вона та її донька отримали тілесні ушкодження та понесли значні витрати на їх лікування, до ОСОБА_2 має претензії матеріального та морального характеру.

Після відкладення судового розгляду на 10 год. 30 хв., 05.01.2020 року, ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою (вх. № 7 від 04.01.2021 року) про закінчення розгляду справи у її відсутність. Крім того, просить не проводити технічну фіксацію судового засідання та не бажає ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі захисника, перекладача, долучати докази, допитувати посадову особу, яка склала протокол та свідків.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 , у інкримінованому йому правопорушенні, його вина підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 117488 від 24.09.2020 р.; рапортами старшого інспектора-чергового Первомайського ВП ГУНП в Миколаївської області В`ячеслава Починок від 04.09.2020 р.,№8510, 8515, 8516,8518; протоколом огляду місця ДТП від 04.09.2020 р.; схемою ДТП з фото таблицею від 04.09.2020 р.; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у ОСОБА_2 , №33 від 04.09.2020 р.; копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 яке видане 29.03.2017 р., Центром 4842; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 яке видане 05.09.2014 р., Центром ДАІ 5101; страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АО/2226706 від 21.10.2019 р.; актом судово-медичного дослідження ОСОБА_3 , 2017 р.н., №480 від 07.09.2020 р. відповідно якого у останньої виявлено: садна, синці кінцівок, підборіддя, поперекової ділянки, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; актом судово-медичного дослідження №479 - ОСОБА_1 , 1995 р.н., від 07.09.2020 р., відповідно якого у останньої виявлено: садна правого променево-зап`ястного суглобу, правого ліктьового суглобу, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; довідкою дитячого хірургічного відділення на гр. ОСОБА_3 , від 04.09.2020 р.; довідками КНП «Первомайської ЦМБЛ» №76, 1386 від 04.09.2020 р., 07.09.2020 р.; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 , видане Виконавчим комітетом Добрянської с/р, Вільшанського районну, Кіровоградської області 24.11.2017 р.; ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1009550 укладений між адвокатом Бездітним В.А., та ОСОБА_2 , 06.09.2020 р.; рапортом слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 14.09.2020 р., про вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності.

При прийнятті рішення, суд керується:

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ, Європейський Суд) вважає, що найважливішим фактором, який лежить в основі тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) є необхідність забезпечення ефективного захисту гарантованих прав.

У рішенні від 13 травня 1980 року у справі «Artico v. Italy» Європейський Суд вказав, що «Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а права які є практичними і ефективними».

В наступних прецедентних рішеннях, зокрема, у справі «Soering v. United Kingdom» Європейський Суд також підкреслив, що мета та наміри Конвенції, як інструменту захисту людини, вимагають, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними (рішення від 07.07.1989 року, п. 87).

ЄСПЛ в принципі не ставить під сумнів тлумачення законодавства національними судами (див. справу X. and Y. v. Hetherland, рішення від 26 березня 1985 року, п. 29).

Разом з тим Європейський Суд може поставити під сумнів тлумачення законодавства судами у тих справах, коли це тлумачення є «свавільним або явно необґрунтованим», або,коли діють вимоги Конвенції про те, що законодавство держави повинно виконуватися (наприклад, затримання особи має бути «законним» -п.1ст.5Конвенції) справи: «Andelkovicv.Serbia», рішення від 9 квітня 2013 року, «CaseofLukanovv.Bulgaria»

В рішенні від 15 березня 1978 року у справі «Tyrer v. United Kingdom» Європейський Суд зазначив, що Конвенція є «живим інструментом, що повинен тлумачитись в світлі сучасних реалій», знаходячись під впливом подій і загальноприйнятих стандартів.

Варто звернути увагу не те, що внутрішня свобода розсуду держави кореспондує з Європейським наглядом. Європейський нагляд стосується як мети оспорюваного заходу, так і її необхідності. Нагляд Суду охоплює не тільки основне законодавство, але і рішення по його застосуванню, навіть винесене національним незалежним судом (справа «Handyside United Kingdom» рішення від 7 грудня 1976 року, п. 48).

Діючи в інтересах захисту прав людини, Європейський Суд застосовує положення пункту 1 ст. 6 Конвенції до правосуддя по адміністративним справам. При тлумаченні гарантії «справедливого розгляду справи», Суд підкреслює свою субсидіарну роль з урахуванням «доктрини внутрішньої свободи розсуду держави» та звертає увагу на те, що, якщо доктрина застосовується широко, так, що складається враження про те, що держава проявляє терпимість до сумнівної національної практики чи рішень, можна стверджувати, що Європейський Суд уже відмовився від виконання своїх обов`язків.

Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.

Враховуючи, що Конвенція спрямовує національні суди на пошук справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав особистості, суд апеляційної інстанції вважає, що зміна правозастосування має тлумачитися динамічно (еволютивно) в світлі сучасних реалій та базуватися на конвенційних цінностях.

Згідно п. 2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

П. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

За загальними правилами для кваліфікації події в якості дорожньо-траспортної пригоди з участю пішохода, наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі водія, який здійснив наїзд на пішохода, не є обов`язковим. В результаті наїзду на пішохода механічних пошкоджень на автомобілі може не бути взагалі, що однак, не свідчить про відсутність дорожньо-транспортної пригоди, факт якої підлягає встановленню на підставі всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Суперечна практикапри тлумаченні ст.124 КУпАП, в якій одні судді, виходячи з того, що пошкодження транспортного засобу відсутні, при наявності легких тілесних ушкоджень у пішохода, тлумачачи буквально зазначену норму закону, не вбачають складу адміністративного правопорушення, а інші судді, вважаючи, що дорожньо-транспортна пригода дійсно відбулась, внаслідок якої заподіяні пішоходу легкі тілесні ушкодження, незалежно від відсутності пошкоджень транспортного засобу, приходять до висновку про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ст.124 КУпАП не зазнала змін більш ніж 35 років з моменту введення в дію Кодексу, її правові положення сформульовані в загальному вигляді та її тлумачення в більшості випадків зводяться до буквального слідування нормі закону.

Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, коли вони отримали легкі тілесні ушкодження, що зумовили матеріальні витрати.

Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст.3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.

Тому порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу легких тілесних ушкоджень, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно ст. 38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті..

Строк накладення адміністративного стягнення витік 04.12.2020 року, ще до надходження адміністративної справи до суду та перерозподілу її для розгляду судді Фасій В.В. - 10.12.2020 р., а отже адміністративне провадження підлягає закриттю відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП України закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 цього ж кодексу.

Керуючись ст.ст. 38,124,221, п. 7 ч. 1 ст.247, п. 3 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі стосовно ОСОБА_2 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Фасій