Справа № 365/392/21 Головуючий у І інстанції Хижний Р.В.
Провадження № 33/824/5583/2021 Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Педика І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору в дохід держави, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови судді, 31 липня 2021 року о 18 годині 00 хвилин в с. Безуглівка по вул. Большака ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у постанові суду зроблено посилання на свідчення свідка ОСОБА_2 , які повністю не відповідають дійсним поясненням вказаного свідка в суді та на відеозаписі. Апелянт вказує, що йому не пропонувалось пройти огляд на стані сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі. Крім того, на думку апелянта, проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння на місці зупинки є законною лише за наявності двох свідків, у присутності яких така вимога пред`являється, втім як встановлено в суді, ніяких свідків не запрошувалось взагалі.

Також апелянт стверджує, що він пояснював поліцейському, що готовий пройти огляд на місці на зупинки, але їхати у медичний заклад відмовляється та не має можливості через загрозу виникнення в його житловому будинку пожежі. Крім того, апелянт зазначає, що ніхто не відсторонив його від керування транспортним засобом.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Педика І.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №182022від 31 липня 2021 року (а.с.2), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 31 липня 2021 року (а.с.4), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що йому не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі повністю спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Також спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського твердження апелянта про те, що він пояснював поліцейському, що готовий пройти огляд на місці на зупинки, але їхати у медичний заклад відмовляється та не має можливості через загрозу виникнення в його житловому будинку пожежі.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства через те, що поліція не залучила двох свідків під час складання протоколу та фіксації відмови, оскільки у відповідності до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вини у порушенні приписів п.2.5 ПДР України, а лише свідчить про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

Доводи апелянта про те, що зазначені у постанові суду першої інстанції свідчення працівника поліції ОСОБА_2 , який складав протокол, повністю не відповідають дійсним поясненням вказаного свідка на відеозаписі, є безпідставними, оскільки вони в повній мірі співпадають з даними відеозапису.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, а також в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено таких порушень працівниками поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Натомість, будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять та апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника та ступеню його вини.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига