Справа № 308/9652/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/968/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області віл 02. 10. 2020.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151397 від 11. 09. 2020 та постанови судді від 02. 10. 2020 вбачається, що 10. 09. 2020 близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинила сварку із своїм чоловіком ОСОБА_3 , що виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозі фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник адвокат Ковальчук О.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відмітки про ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з місцем та часом розгляду справи, внаслідок чого подальший розгляд судом справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчить про недотримання процесуальних прав особи, передбачених ст. 268 КУпАП. Захисник вказує про недотримання судом обов`язку розгляду вказаної категорії справи у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того зазначає, що постанова ґрунтується лише на протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, в якому не йдеться про наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана, а також поясненнях ОСОБА_3 , будь-які інші докази вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Одночасно адвокат Ковальчук О.В. ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 10. 2020 щодо ОСОБА_1 , посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , а про зміст оскаржуваної постанови їй, як захиснику стало відомо тільки 19. 10. 2020.
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її захисник адвокат Ковальчук О.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Ковальчук О.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймала участь у розгляді справи, при цьому даних про належне її повідомлення про час та місце розгляду справи матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи взагалі не місять інформацію про направлення ОСОБА_1 копії постанови про адміністративне правопорушення, що не відповідає вимогам ст. 285 КУпАП.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання захисника- адвоката Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимогам ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151397 від 11. 09. 2020 стверджується, що 10. 09. 2020 близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , що виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозі фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному стану здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З вказаного протоколу також вбачається, що такий підписаний ОСОБА_1 , права та обов`язки останній роз`яснено, другий примірник вказаного протоколу ОСОБА_1 отримала, пояснень по суті правопорушення надавати відмовилася.
Рапортом старшого інспектора чергового Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області Цупа І.В. від 10. 09. 2020 підтверджується, що 10. 09. 2020 о 23 год. 43 хв. до ч/ч Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області зі служби «102» надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_3 про те, що в АДРЕСА_1 , його дружина, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє з ним сварку та погрожує фізичною розправою.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_3 від 11. 09. 2020.
Протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння №757 від 11. 09. 2020 підтверджується, що ОСОБА_1 о 01 год. 15 хв. 11. 09. 2020 перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Рапортом ДОП ВП Ужгородського ГУ НП в Закарпатській області Свистак Н. Т. від 11. 09. 2020 стверджується, що 10. 09. 2020 о 23 год. 43 хв. нею в складі екіпажу мобільної групи реагування на факти вчинення домашнього насильства, було отримано повідомлення про те, що в АДРЕСА_1 відбувається домашнє насильство. Прибувши на місце події, громадянин ОСОБА_3 повідомив про те, що його дружина ОСОБА_1 ображала його нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та здійснювала психологічний тиск, поводилась неадекватно, на його прохання не реагувала. ОСОБА_1 було запрошено для складення відповідного адміністративного матеріалу, в ході якого від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, інспектор ДОП ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Свистак Н.Т. була упередженою та необ`єктивною, що в неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що вона зацікавлена в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував захисник під час розгляду апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило
тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07. 12. 2017 (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно ст. 3 цього Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя;колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..
Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з додержанням вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, містить зазначення суті порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань потерпілого, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що в потерпілого ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, - такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова ґрунтується лише на протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та твердженнях ОСОБА_3 , будь-які інші докази його вини в матеріалах справи відсутні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і будь-яким чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , за відсутності даних про її належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, до того ж факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на неї в межах санкції вищевказаної статті, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. При цьому, враховується те, що в ході апеляційного розгляду захисником та правопорушником не надано будь-яких даних , які характеризують особу ОСОБА_1 ..
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
клопотання захисника адвоката Ковальчук О.В. задовольнити. Поновити захиснику адвокату Ковальчук О.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 02. 10. 2020.
Апеляційну скаргу, яку подав захисник адвокат Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 10. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :