ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2021 р. Київський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді Лисиченко С.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення який надійшов з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківський області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «НЕМО ЛТД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 215879 від 10.12.2020, 10.12.2020 о 10 год. 20 хв., за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці,7, водій ТОВ «НЕМО ЛТД» ОСОБА_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення автобусом ВАЗ А01914,р.н. НОМЕР_1 на маршруті 240 Е, перевозив пасажирів у кількості 30 (тридцять) особи, що на 9 (дев`ять ) осіб перевищує визначену максимальну кількість місць для сидіння, зазначену в реєстраційному документі на транспортний засіб, чим порушив п.п. 10 п.9 ПКМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Особою, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП .

ОСОБА_1 у судовому засіданні вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а також до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2020 не доданого жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує перевезення ним пасажирів у кількості 30 (тридцять) осіб, що на 9 (дев`ять ) осіб перевищують визначену максимальну кількість місць для сидіння.

Дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд установив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Як вбачається зі змісту протоколу серії АПР18 № 215879 від 10.12.2020, ОСОБА_1 порушив пп. 10 п.9 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020.

Відповідно до п.п. 10.9 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 « Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із зазначеним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( в редакції станом на 10.12.2020) передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Аналізуючи положення ст. 44-3 КУпАП, а також пп. 10 п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020, варто зазначити, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони та обмежень здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб, може нести виключно перевізник- суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є фізичною особою -підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність з перевезень, та/або, що він є власником зазначеного у протоколі транспортного засобу.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 з 17.03.2014 по даний час працює водієм ТОВ «НЕМО ЛТД».

Зазначений факт підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_2 та Приказу №6-03/14 ТОВ НЕМО ЛТД» від 17.03.2014.

Крім того, суд зазначає, що органом, який склав протокол не надоно суду технічної характеристики автобуса ВАЗ А01914,р.н. НОМЕР_1 , зокрема реєстраційного документіна на ТЗ , щодо максимальної кількісті місць для сидіння.

Наведений судом аналіз положень закону та наданих доказів свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено ст. 40-1 КУпАП лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 9, 44-3, 221, 247, 268, 276, 277, 278, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.44-3КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

СУДДЯ С.М. Лисиченко