Справа № 308/164/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 31.12.2019 року о 00 год. 27 хв. у зону митного контролю на ділянку Виїзд митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав автомобіль марки «SKODA FABIA» реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 . До митного контролю ОСОБА_1 подав контрольний талон для переміщення по смузі руху «зелений коридор», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , документ, що посвідчує особу - паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 27.04.2018, виданий органом 2123. Під час здійснення митних формальностей були проведені аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що о 21 год. 19 хв. 03.10.2017 через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 на митну територію України в режимі «транзит» ввіз легковий автомобіль марки «SKODA FABIA» реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 . Згідно наданих ОСОБА_1 пояснень, транспортний засіб - легковий автомобіль марки «SKODA FABIA» реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , ним завезено 03.10.2017 в Україну у режимі «транзит» та вчасно не вивезено за межі митної території України, у зв`язку з тим, що автомобіль знаходився в несправному стані.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 470 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду підлягає скасуванню. Посилається на те, що оскаржувану постанову винесено за його відсутності та без його належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Стверджує, що суд поверхнево дослідив обставини справи та не звернув уваги на наявність обставин, що виключають його відповідальність. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що оскільки не був повідомлений про судовий розгляд, тому йому і не було відомо про наявність оскаржуваної постанови, а копію постанови ним отримано лише 25.05.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, водночас підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Справа розглядається за відсутності особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Фекийшгазі К. С., неявка яких, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що про час та місце розгляду справи сторони провадження повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
На переконання апелянта строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, з огляду на такі обставини.
Так, апеляційним судом встановлено, що у заяві до Ужгородського міськрайонного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що бажає брати участь у судовому засіданні. Відповідно до змісту заяви на отримання судової повістки в електронній формі ОСОБА_1 просив сповістити його про виклик до суду за допомогою SMS повідомлення, вказавши свій мобільний номер телефону. Однак, відомостей про те, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи про порушення ним митних правил відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді 11.02.2020 у матеріалах справи немає. З копією оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомився 25.05.2020, про що свідчить відповідна відмітка на форзаці останньої сторінки матеріалів справи. Тому, доводи апелянта про те, що він вперше ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови поза межами строку, - апеляційний суд вважає слушними, такими, що можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд визнає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що апелянт був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та ознайомився з оскаржуваною постановою раніше, ніж про це вказав у апеляційній скарзі. Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для сумніву щодо достовірності тверджень апелянта про причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення не має.
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження за відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що такі є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила у постанові зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 470 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються доповідною запискою державного інспектора відділу митного оформлення №3 м/п «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби Свалявчик Т. П. від 31.12.2019 (а. с. 9, 10), витягом за даними Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а. с. 11), витягом з ЄАІС (а. с. 12), заявою ОСОБА_1 в. о. начальнику Закарпатської митниці Балуєву С. С. від 09.10.2017 про неможливість вивезення автомобіля марки «SKODA FABIA» реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , ввезеного на митну територію України 03.09.2017 у встановлений законом строк у зв`язку з несправністю автомобіля (а. с. 14).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення, отже, на переконання апеляційного суду, висновки викладені в оскаржуваній постанові про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України - цілком обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор Свалявчик Т. П., яка склала протокол про порушення митних правил, була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що у неї були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про її зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказана інспекторка при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу формально, поверхово, не давши належної оцінки фактичним обставинам справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. На підтвердження цих доводів особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 не приєднав до апеляційної скарги жодних обґрунтованих та достовірних доказів, які би могли вплинути на висновки місцевого суду про відсутність у діях апелянта складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України правопорушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення про наявність у діях ОСОБА_1 передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України порушення митних правил.
Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист, апеляційний суд також відхиляє. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина, з огляду на положення КУпАП та МК України, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною
Доводи ОСОБА_1 про те, що митні правила ним порушені не були, а докази, які містяться у матеріалах справи є неналежними та недопустимими,- апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження. На переконання апеляційного суду, сукупність зібраних та досліджених доказів, що є належними, допустимими та достатніми, фактично підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив дії, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 470 МК України. Тому, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, у достатній мірі є умотивованим.
До того ж, апеляційний суд бере до уваги і те, що обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 470 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час розгляду апеляційної скарги не встановлено, як не встановлено і дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення й у цій частині.
Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН