Провадження № 3/331/117/2021
ЄУН 331/4469/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Гнатик Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, працевлаштованого на посаді водія в ТОВ «Правекс-Стар», державна реєстрація місця проживання якого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу серії АА №099304 від 21.10.2020 року - 21.10.2020 року, о 15 годині 07 хвилин, у м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109-Б, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті № 85, кількість яких перевищувала сидячі місця, згідно технічної характеристики транспортного засобу, замість дозволених 19 місць, знаходилось 24 (двадцять чотири) особи, чим порушив вимоги п. 11 п.п.2 Постанови КМУ 641 від 22.07.2020 року зі змінами та доповненнями.

Дії особи кваліфіковані за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судові засідання призначені на 28.12.2020 року, 05.01.2021 року, 19.01.2021 року ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законодавством порядку шляхом надіслання судових повісток. Заяв, клопотань від ОСОБА_1 про відкладення, перенесення дати розгляду справи до суду не надходило. Крім того, відомості про час та місце розгляду справи розміщені на офіційному сайті Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, який є загальнодоступним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення в статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 1, ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 9, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною нормою і відсилає до правил та обмежень, що визначаються іншими нормативно-правовими актами, зокрема ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно до викладу складу адміністративного правопорушення у протоколі серії АА № 099304 від 21 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті № 85, кількість яких перевищувала сидячі місця, згідно технічної характеристики транспортного засобу, замість дозволених 19 місць, знаходилось 24 (двадцять чотири) особи, чим порушив вимоги п. 11 п.п. 2 Постанови КМУ 641 від 22.07.2020 року зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету міністрів України за № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутріньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 099304 від 21 жовтня 2020 року, матеріали, додані до протоколу, а саме: рапорт інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП в Запорізькій області, лейтенанта поліції М. Южакова, архів правопорушень, переглянувши відеозапис з відеокамер співробітників поліції, суддя дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано: свідоцтва (копії) реєстрації транспортного засобу, з якого можна встановити дозволену кількість місць для сидіння у зазначеному транспортному засобі; документів (копій), з яких можна встановити, що ОСОБА_1 , керуючи маршрутним транспортним засобом «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював саме регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті.

З відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо з достовірною точністю встановити кількість пасажирів, навпаки, з наданого відеозапису, зокрема (DSJX300170_АР0170) 2020.10.21 15:02:01 встановлено, що всі пасажири, які перебувають в салоні автомобілю, розташовані на місцях для сидіння.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії АА №099304 від 21.10.2020 року, рапорт працівника патрульної поліції, зміст якого збігається зі змістом суті правопорушення, зазначеного в протоколі та витяг архівних правопорушень ОСОБА_1 , які в своїй сукупності не підтверджують того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, будь-яких об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме здійснював перевезення пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах, матеріали справи не містять. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчиненого правопорушення. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суддя дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного та керуючись ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 44-3, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.В. Гнатик