Справа 703/3832/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , працююча продавцем в магазині «Ромашка»,

до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

15 листопада 2020 року інспектором Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Носанєм В.А. складено протокол серії АПР18 №515661 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1 , 15 листопада 2020 року близько 10 години 30 хвилин будучи власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться у АДРЕСА_2 , перебувала на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та здійснювала торгівельну діяльність, чим порушила вимоги постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами постановою КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641» № 1100 від 11 листопада 2020 року.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з фабули правопорушення зазначеної в протоколі, ОСОБА_1 будучи власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться у АДРЕСА_2 , 15 листопада 2020 року близько 11 години 30 хвилин, перебувала на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та здійснювала торгівельну діяльність, чим порушила вимоги постанови КМУ №641.

Згідно п.1 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), Кабінет Міністрів України постановив: установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 року, № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 року № 392Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

При цьому, п.15 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року передбачено, що додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року забороняється:

1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос;

2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах;

3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності;

4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень;

5) діяльність закладів культури і проведення культурних масових заходів, крім роботи суб`єктів господарювання, пов`язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом;

6) приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів.

З вказаного вбачається, що суб`єктом заборони «приймання відвідувачів» є лише суб`єкти господарювання.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність,реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських правта обов`язків),мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна,крім випадків,передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1)господарські організації-юридичні особи,створені відповіднодо Цивільного кодексуУкраїни,державні,комунальні таінші підприємства,створені відповіднодо цього Кодексу,а також інші юридичніособи,які здійснюють господарську діяльністьта зареєстрованів установленомузаконом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

А отже, диспозиція і ч.1 ст.44-3 КУпАП не може бути застосована відносно осіб, що не є суб`єктами господарювання або уповноваженими особами суб`єкта господарювання, що наділені адміністративно-управлінськими функціями.

Як вбачається з вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є власником та працює в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді продавця, тобто є суб`єктом господарювання, однак ніяких доказів на підтвердження цього матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 1 (і дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. а також іншими документами.

В порушення ст.255 КУпАП до протоколу не долучено доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливе в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може були розпочато, а розпочате піддягає до закриття у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська