Справа № 728/1848/20 Головуючий у 1 інстанції Лобода Н. В.
Провадження № 33/4823/65/21
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника Мироненка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мироненка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевий суд встановив, що 07 жовтня 2020 року, в 21.50 год., у м. Бахмач, по вул. Батуринській, ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова); від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Мироненко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, винесену з порушенням норм процесуального і матеріального права, та закрити провадження у справі. Вказує, що місцевий суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення до його підзахисного.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає, жодного виклику в суд не отримував. Про існування щодо останнього справи про адміністративне правопорушення фактично дізнався, коли ОСОБА_1 звернувся до нього по цивільній справі. Зазначає, що оскаржувану постанову він отримав 11 січня 2021 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник Мироненко С.В.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Мироненка С.В., який підтримав скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 30 листопада 2020 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 10 грудня 2020 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 11.01.2021 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №221041 від 07.10.2020 р., ОСОБА_1 , 07 жовтня 2020 року, в 21.50 год., у м. Бахмач, по вул. Батуринській, керував автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова); від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі, а також отримати його копію (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та в їх присутності відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.4, 5).

При цьому, дані свідки лише засвідчують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. На переконання апеляційного суду, свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Сумніви апелянта щодо правдивості пояснень свідків через те, що вони відібрані працівником поліції та є ідентичними за змістом, не заслуговують на увагу.

Так, чинним законодавством не заборонено відібрання пояснень у свідків поліцейським, більш того, обидва свідки, давали пояснення з приводу одного і того факту і тому їх свідчення не можуть містити суперечності.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки виявили у нього характерні ознаки такого сп`яніння. Проте ОСОБА_5 ухилявся та не надавав згоду на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Така поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Та обставина, що відеозапис правопорушення проводився не з нагрудної камери поліцейського, не спростовує обґрунтованості підозри поліцейських у тому, що водій ОСОБА_5 міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння, а суд надавав оцінку наявним у матеріалах доказам у відповідності до вимог закону, як кожному окремо, так і в сукупності між собою.

Посилання апелянта на те, що суд не допитав свідків правопорушення, апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього дослідження в судовому засіданні пояснень свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень, що й було здійснено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаних вимогам Закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі суть адміністративного правопорушення та норму Закону, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Посилання апелянта на те, що водій був зупинений на вул. Батуринській у м. Бахмач, тоді як протокол складений за адресою: АДРЕСА_2 , є непереконливими, оскільки це не свідчить, що, керуючи автомобілем, ОСОБА_5 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також є необґрунтованим і посилання сторони захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на вул. Маліновського, якої в м. Бахмач немає і ніколи не було.

Так, згідно розпорядження Бахмацької міської ради від 07 грудня 2015 року № 110 «Про затвердження перейменування назв, вулиць та провулків у місті Бахмачі» вулицю Малиновського перейменовано на вулицю М. Кропивницького.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не ґрунтуються на законі, оскільки дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

До того ж матеріали справи не містять будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; до компетентних органів із відповідними заявами він не звертався.

Посилання захисника на порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається з матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де мала можливість надати пояснення по суті справи та докази на підтвердження своїх доводів, але своїм правом не скористалась.

Отже, твердження апелянта про те, що місцевий суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, так як у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Відтак, викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за скоєне.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Мироненка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний