Справа № 557/638/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року смт. Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справ, які надійшли з відділення №5 Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2021 року, о 13 годині 10 хвилин, в смт. Гоща по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Порушення вчинено повторно протягом року, зокрема 29.05.2020 Рівненським міським судом Рівненської області, ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафі 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, на підставі ст. 268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093930 від 16 квітня 2021 року за підписом свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 216 квітня 2021 року, зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом на 24 години, підписанеОСОБА_1 , копією постанови серії ЕАН №4076249 від 16 квітня 2021 року, довідки доданої до матеріалів справи.

Із дослідженого судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що на відео зафіксовано факт керуванняОСОБА_1 , транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 та факт відмови ОСОБА_1 , пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» ( рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини» ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, докази, які долучені працівниками поліції до матеріалів справи є достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч.2 ст.33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті.

Оцінюючи обставини справи та враховуючи особу правопорушника, який притягається до адміністративної відповідальності за вказаними статтями, вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про оплатне вилучення транспортного засобу, слід враховувати те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б підтверджували той факт, що автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , належить саме ОСОБА_1 , тому слід призначити стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючі вказані обставини приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

На підставі статі 40-1 КУпАП підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 280, 283, ст.130 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та застосувати до нього штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гощанський районний суд Рівненської області.

Суддя Д.В. Пацко