ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 09 листопада 2021 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що постановою судді від 21 грудня 2021 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2021 року серії ААД № 216337 водій ОСОБА_1 26 жовтня 2021 року о 20 год. 27 хв. у м. Києві, на вул. Зарічна, 1Б, керуючи транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті сталося зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2021 року серії ААД № 216338 водій ОСОБА_1 26 жовтня 2021 року о 20 год. 27 хв. у м. Києві, на вул. Зарічна, 1Б, керуючи транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце ДТП залишив.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (який вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав, але заперечив вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП про що надав суду детальні показання), дійшла таких висновків.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Диспозиція ст. 122-4 передбачає такі дії, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Щодо цього адміністративного правопорушення, то судом встановлено таке.

ОСОБА_1 допустив порушення Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, унаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, а саме забій грудної клітки та травму голови, струс мозку, органічне ураження ЦНС, через наявність яких мав терміново залишити місце ДТП, звернувшись за допомогою до лікувального закладу.

На підтвердження вказаного суду надано медичну документацію.

З огляду на викладене, суд вважає залишення місця ДТП не умисним, а вимушеним через отримані травми.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості підлягає застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення, саме всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова КАС ВС від 08 липня 2020 року, справа № 463/1352/16-а).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, то суд виходить з такого.

Окрім визнання вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2021 року серії ААД № 216337, складений стосовно ОСОБА_1 ; схема місця ДТП; пояснення водіїв, рапорт працівника поліції, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу тощо.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-4, 124, статтями 274, 283-285 КУпАП, суддя,

ухвалила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.С. Бондаренко