Єдиний унікальний номер 722/1661/21
Номер провадження 3/722/593/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 року на розгляд Сокирянського районного суду Чернівецької області заступником начальника відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернівецькій області направлено протокол серії ВАБ №5240 про адміністративне правопорушення, складений 15.12.2021 року інспектором СРПП ВПР №1 (м. Сокиряни) Нараєвським С.О. в якому вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , 12.12.2021 року приблизно о 17 год. перебуваючи в господарстві ОСОБА_2 влаштував суперечку зі своєю сестрою ОСОБА_3 , в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав психологічну шкоду здоров`ю та вчинив домашнє насильство.

При розгляді справи ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_3 є його рідною сестрою, з якою у нього давні неприязні відносини. Остання проживає разом з їхньою матір`ю ОСОБА_2 без будь-яких на те правових підстав. У вказані в протоколі дату і час він прийшов навідати матір та зробив сестрі зауваження з приводу неналежного догляду за нею. В подальшому, між ним та ОСОБА_3 виникла словесна суперечка, в ході якої він будь-яких активних дій не вчиняв, нецензурною лайкою не висловлювався.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що вона дійсно проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , здійснюючи за нею догляд. 12.12.2021 року до них прийшов ОСОБА_1 , з яким у неї давні неприязні відносини, та почав її звинувачувати в неправильному догляді за матір`ю. В подальшому між нею та ОСОБА_1 виникла словесна суперечка, в ході якої останній виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував позбавити житла, сіпав за одяг, бив ногою. Окрім цього, перебуваючи на подвір`ї господарства, ОСОБА_1 завдав їй удару металевим відром по нозі, внаслідок чого спричинив синці та садна. Під час суперечки вона зателефонувала до свого сина ОСОБА_4 , який викликав працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що її донька ОСОБА_3 проживає в неї вдома вже більше двох років, без будь-яких на те підстав. Остання не зареєстрована у неї в будинку, догляд за нею не здійснює. 12.12.2021 року до неї додому прийшов син ОСОБА_1 , з яким у ОСОБА_3 виникла словесна суперечка, яка відбувалася протягом декількох хвилин на кухні. Вони просто кричали один на одного, ОСОБА_1 нецензурною лайкою не виражався, будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не спричиняв.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що він є сином ОСОБА_3 12.12.2021 року до нього зателефонувала мати, піднявши трубку він почув сварку між нею та її братом ОСОБА_1 , в ході якої останній виражався нецензурною лайкою. Окрім цього, в телефоні лунали стуки. Після цього, він зателефонував до поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків, дослідивши письмові документи, які містяться в матеріалах справи, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Враховуючи викладене слід зробити висновок, що суддя зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення, щодо правопорушника, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення його до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Окрім того, при ухваленні рішення суддя враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме поліцейський, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення та винуватості особи у його вчиненні, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлюють відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Частиною 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Згідно протоколу ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тобто домашнє насильство, що проявлялось у висловлюванні нецензурної лайки в бік потерпілої, внаслідок чого їй було спричинено шкоду психічному здоров`ю.

Разом з цим, дослідженими матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_3 , яка була безпосереднім свідком подій, вказані обставини не підтвердились.

Показання потерпілої ОСОБА_3 щодо вчинення ОСОБА_1 інших дій, зокрема нанесення їй тілесних ушкоджень та погрози позбавлення житла не описані в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, а відповідно і не можуть бути предметом встановлення під час його розгляду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що могло б спричинити психологічну шкоду потерпілій, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, адже обставини, вказані в протоколі не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Показання потерпілої ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 не доводять факту вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру, які могли б викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Твердження потерпілої ОСОБА_3 про погрози позбавити її житла не можуть встановлюватися під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, адже у протоколі про адміністративне правопорушення жодних відомостей про вчинення таких дій ОСОБА_1 не міститься.

Такий висновок ґрунтується на положеннях, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які були встановлені органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція фактично збільшення об`єму обвинувачення, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст.7, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.251,280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі №3/722/593/21 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: О.М. Ратушенко