запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/50/21Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Єдиний унікальний №335/7382/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Железняка О.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Ями Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 24 серпня 2020 року о 14 год. 15 хв. в м.Запоріжжя по вул.Січі Дослідного містечка, водій транспортного засобу «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, чим порушив п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. у дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, порушення п.10.1 ПДР України було здійснене саме ОСОБА_2 , оскільки він бачив, що з правої від нього сторони рухається його автомобіль і при виконанні повороту вправо не впевнився в безпеці свого маневру і не надав перевагу в русі, що і стало причиною ДТП.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Железняка О.В., свідка ОСОБА_3 , з`ясувавши думку потерпілого ОСОБА_2 і його представника Ями Д.М., які заперечили проти доводів і вимог апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127101 від 24.08.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, під час керування транспортним засобом;

- схеми місця ДТП, складеної за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою зафіксовано місце ДТП, розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги та локалізація пошкоджень транспортних засобів;

- фотознімками з місця ДТП, в яких зафіксовано характер пошкоджень транспортних засобів та розташування автомобілів після зіткнення;

- письмовими поясненнями учасників ДТП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що він не змінював напрямок свого руху і не перебудовувся на іншу смугу свого руху, оскільки весь час до моменту зіткнення рухався в своїй смузі по колу. ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду зазначив, що наближаючись до з`їзду з автошляху з круговою організацією руху, їхав в крайньому правому ряду. Згідно схеми ДТП до місця з`їзду дорога має три смуги руху, а після з`їзду вже лише дві, оскільки одна смуга руху, по якій рухався ОСОБА_1 повністю відокремлювалась на з`їзд праворуч. Тим самим, для подальшого свого руху без з`їзду праворуч ОСОБА_1 був змушений перебудуватись на одну смугу руху ліворуч від нього. Проте саме на цій смузі рухався автомобіль під керування водія ОСОБА_2 , який в свою чергу закінчував здійснювати з`їзд з кола праворуч. Таким чином, саме ОСОБА_1 здійснював зміну напрямку руху, не переконався у безпечності такого маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 про невинуватість водія ОСОБА_1 , оскільки пояснення даного свідка навіть не співпадають з поясненнями ОСОБА_1 щодо смуги руху автомобіля, в якому вони разом їхали.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то воно відповідає санкції ст. 124 КУпАП, вимогам ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Ісмаїлов проти Росії", в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 07 жовтня 2020 року. Між тим, суд першої інстанції намагався повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, направивши йому повідомлення за місцем проживання, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними.

До того ж права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти там клопотання та подавати докази. Але жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, клопотання про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи на переконання суду не порушені.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/7382/20