Справа №585/2690/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/110/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 20 жовтня 2020 року в 23 години 20 хвилин в м. Ромни по вул. Горького водій ОСОБА_1 керував автомобілем РЕUGЕОТ РАRТUЕR днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, наполягає на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а лише відмовився продути прилад «Драгер» на місці зупинки автомобіля.

Також звертає увагу на те, що він не був відсторонений від керування автомобілем та вказує, що на відеозаписі, який приєднано до протоколу та який було досліджено в суді першої інстанції не зафіксована наявність свідків, що є недотриманням вимог ч.2 ст.266 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №213991 від 20.10.2020, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає, також в зазначеному протоколі, у розділі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності особисто ОСОБА_1 було зазначено, що «.. від проходження медогляду на сп`яніння відмовляюсь, драгер дути не бажаю.» (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер» (а.с. 3) ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків підстав немає, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали їх внаслідок впливу на них, та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Враховуючи викладене, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також в ході апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 щодо фактичних обставин події, підтвердив, що він 20 жовтня 2020 року в 23 години 20 хвилин в м. Ромни по вул. Горького керував автомобілем РЕUGЕОТ і його зупинили працівники поліції, в ході розмови працівники поліції заявили йому, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 заперечував, оскільки спиртне не вживав. Потім його запросили до службового автомобіля, де пропонували пройти огляд на Драгер, але він відмовився,тому відносно нього склали протокол. Протокол складався безпосередньо в службовому автомобілі і цей протокол ОСОБА_4 підписав, як особисто написав і пояснення, а саме що від проходження медогляду на сп`яніння відмовляюсь, драгер дути не бажаю. Також ОСОБА_4 підтвердив, що в якості свідків (понятих) працівники поліції запросили таксистів, які проїздили мимо.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду сам апелянт фактично спростував свої доводи щодо того, що він не відмовлявся їхати в лікарню на освідування, бо це суперечить його особистим письмовим поясненням в протоколі та підтвердив, що під час складання протоколу були присутні поняті.

Тому апеляційний суд не вважає, що працівники поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_4 не дотримали вимог закону, з підстав що на відеозаписі, який приєднано до протоколу не зафіксована наявність свідків, оскільки сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що поняті (свідки) під час складання протоколу запрошувались працівниками поліції і це були таксисти.

Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки вказане апелянтом нічим не підтверджується, а наявні матеріали справи, навпаки підтверджують факт його відмови у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду не надано.

Неспроможними є також доводи апелянта про те, що він не був відсторонений від керуванням транспортним засобом, оскільки не дають підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.