Справа № 699/595/21
Номер провадження № 3/699/445/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року м.Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В., начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Грачова А.С., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засідання зі здійсненням фіксування адміністративний матеріал, який надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, депутата Набутівської сільської ради, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, 26.07.2021 повторно надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 08.06.2021 № 207/2021 (далі протокол).

З проколу вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського (Черкаського) району Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна), оскільки граничний термін подачі був 31.03.2021, а декларація фактично подана 07.04.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу (а.с. 11).

Крім того, протокол містить рапорт оперуповноваженої УСР в Черкаській області ДСР НП України О.Никогди, з якого вбачається, що 08.06.2021 нею, спільно зі старшим оперуповноваженим УСР в Черкаській області ДСР НП України майором поліції Воєводою А.А. та слухачем 4-го курсу Черкаського кооперативного економіко-правового коледжу Богінською Л.Н. здійснено виїзд для вручення протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, в с. Набутів, Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Під`їхавши за встановленою адресою АДРЕСА_1 разом з колегами відрекомендувалися та запропонували ОСОБА_1 ознайомитися зі своїми правами, обов`язками та з протоколом про адміністративне правопорушення, на що останній відповів що зараз підписувати відмовляється, а для ознайомлення йому потрібно 1-2 дні, та запропонував сфотографувати протокол для того щоб ознайомитися з ним. Також останній ( ОСОБА_1 ) телефонував іншим особам з метою отримання консультації з даного приводу, після чого відстоював свою попередню позицію.

У цьому рапорті також зазначено «..мною було зачитано суб`єкту його права та обов`язки та ще раз запропоновано ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення та отримати його копію після підписання, на що ОСОБА_1 знову заявив, що від підпису протоколу відмовляється. В подальшому мною було прийнято рішення припинити відеозйомку, так як суб`єкт ОСОБА_1 не виявив бажання адекватно спілкуватися, ознайомлюватися зі змістом протоколу, чим умисно уникав отримання вищевказаного протоколу…»

У судове засідання з`явилися ОСОБА_1 , а також начальник Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Грачов А.С.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що про складання щодо нього протоколу він завчасно повідомлений не був. У той час, коли він виконував ремонтні роботи сільськогосподарської техніки, а саме ремонтував трактор, до його подвір`я на автомобілі поліції приїхали троє осіб та повідомили про необхідність підписання протоколу. ОСОБА_1 вказував, що має лише середню освіту, депутатом обраний вперше, через свій пенсійний вік та рівень освіти не розбирається в юридичних документах, взагалі не розуміє суть претензій до нього. Саме тому перш ніж поставити підпис на протоколі про ознайомлення з матеріалами просив надати йому протокол для попереднього ознайомлення, на що отримав відмову. Зазначив, що мети порушувати законодавство не мав, приховувати свої статки не збирається. Міг допустити порушення виключно через свою необізнаність.

Прокурор у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, з накладенням стягнення в межах санкції даної статті.

Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши у судовому засіданні відеозапис заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку прокурора, суд дійшов наступного.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права, беручи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень та наслідки притягнення до відповідальності, необхідно дійти висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вказаного правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, до яких відноситься право знати у якому правопорушенні її звинувачують та право на захист.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до виписаних у ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що протокол вручено ОСОБА_1 не було. Оперуповноважена УСР в Черкаській області ДСР НП України О.Никогда, обґрунтовуючи у рапорті причини невручення протоколу, зазначає що ОСОБА_1 «не виявив бажання адекватно спілкуватися». Перш за все, суд звертає увагу на недопустимість використання такої термінології при складанні юридичних документів уповноваженими особами Національної поліції.

Адеквамтність багатозначний термін і походить від лат.adaequatus прирівняний, уподібнений. У психології під цим терміном розуміють відповідність моделі поведінки індивіда відомим моделям поведінки. Адекватна поведінка це уміння передбачити дії інших людей та робити свої дії зрозумілими і зручними для них, розуміння очікувань оточення, знання й використання соціальних шаблонів, правил тощо.

Дослідивши у судовому засіданні відеозапис, на якому зафіксовано намагання уповноваженої особи вручити ОСОБА_1 протокол, висловлюючись «мовою протоколу», який перебуває на розгляді суду, суд дійшов висновку про наявність підстав вважати неадекватними дій оперуповноваженої УСР в Черкаській області ДСР НП України О.Никогди. Висловлюючись юридичною мовою слід дійти висновку, що вищеназвана уповноважена особа допустила грубе порушення прав особи, щодо якої складено протокол.

Так, при перегляді відеозапису встановлено, а відомостями з вищенаведеного рапорту оперуповноваженої підтверджується, що ОСОБА_1 намагався отримати у третіх осіб консультацію з приводу невідомої для нього процедури складення щодо нього протоколу. ОСОБА_1 неодноразово просив надати йому можливість ознайомитися зі змістом протоколу ДО його підписання, пропонував навіть за власний кошт зробити копію адміністративного матеріалу. Чітко вказував, що не має відповідної освіти та не розуміє процедури, своїми діями і словами висловлював думку що потребує юридичної допомоги у процесі ознайомлення з адміністративним матеріалом. Зазначав, що підпис має ставитися після того, як ознайомиться з протоколом.

Натомість уповноважена особа фактично неодноразово відмовилася надати протокол для ознайомлення. На зауваження ОСОБА_1 що він без окулярів не бачить навіть що там написано, уповноважена особа зазначила, що ОСОБА_1 нічого не заважає послухати що вона прочитає. Суд звертає увагу, що чинне законодавство не зобов`язує особу, щодо якої складено протокол, «слухати» зміст протоколу, навіть з вуст уповноваженої особи. Натомість, частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, серед іншого, право особи знайомитися з адміністративним матеріалом, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Крім того, сам бланк протоколу містить графу «Пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, мотиви стосовно відмови його підписання».

ОСОБА_1 просив надати йому протокол для ознайомлення саме для того, щоб мати можливість реалізувати своє право «надати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу». Цілком логічно, що пояснення до змісту протоколу неможливо надати без ознайомленням з цим самим змістом.

А єдиним мотивом відмови від підписання протоколу у даному випадку є ненадання цього протоколу у встановленому порядку для ознайомлення.

Суд звертає увагу, що уповноважена особа намагалася озвучити зміст протоколу перебуваючи на вулиці, а підписати сам протокол ОСОБА_1 мав на капоті поліцейського автомобіля. І хоча такий порядок прямо не заборонений законодавством, відповідним (адекватним) його вважати категорично не можна.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, покладається на відповідний орган, який складав протокол.

Невиконання цієї вимоги, або намагання виконати цю вимогу з порушенням встановленого законом порядку, свідчить про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд вважає, що викладені обставини свідчить про істотне порушення права на захист і є безумовною підставою для визнання протоколу та додатків до нього неналежними доказами у справі.

З огляду на викладене адміністративний матеріал не містить належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. За таких обставин провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 283, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення від 08.06.2021 серії № 207/2021 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, депутата Набутівської сільської ради, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти днів з дня винесення даної постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Літвінова Г.М.