Справа № 946/7402/21 Провадження № 3/946/2274/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В., особи, стосовно якої розглядається протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , законного представника потерпілого ОСОБА_2 , ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 13.07.2021 року було встановлено факт того, що ОСОБА_1 за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насилля фізичного характеру відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: без призначення лікаря давала дитині засіб «МЕМОКС-10», який заборонений дітям до 12 років, даний препарат ОСОБА_1 давала дитині з лютого до 22.03.2021 року, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичного чи психологічного характеру здоров`ю неповнолітньої дитини. Крім того, вказаний препарат «МЕМОКС-10» ОСОБА_1 давала 14.05.2021 року неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 (мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )вину не визнала та надала пояснення за обставинами справи, зазначивши, що препарат «МЕМОКС-10» давала дитині з лютого до 22.03.2021 року. Тобто, строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув. «МЕМОКС-10» давала дитині за призначенням лікаря-психоневролога, який консультував в онлайн режимі через програмне забезпечення «Skype».

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 (батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в судовому засіданні пояснив, що відсутні докази узгодження лікування препаратом «МЕМОКС-10» з лікарем. ОСОБА_1 надавала медичну допомогу дитині без згоди батька. Зазначив, що правопорушення є триваючим, у зв`язку із чим, строк притягнення до адміністративної відповідальності не сплинув.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 (баба ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) пояснила, що 22-23 березня 2021 року коли вона забирала дитину до себе, ОСОБА_1 дала вказівки щодо прийому дитиною препарату «МЕМОКС-10» по 1 таблетці щодня, зазначивши, що вказаний препарат дитині необхідно приймати пів року. Перевіривши інструкцію до препарату свідок дізналась, що вказаний препарат застосовуються при деменції та просила ОСОБА_1 не давати його дитині. В травні ОСОБА_1 зазначила, що отримала призначення лікаря ОСОБА_6 на прийом дитиною «МЕМОКС-10», та продовжила давати дитині МЕМОКС-10». Лікар ОСОБА_6 пізніше спростував лікування вказаним препаратом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що до письмових пояснень від 27.07.2021 року ОСОБА_1 , долучено призначення препарату «МЕМОКС-10» та схема лікування отримані при онлайн консультації з лікарем (а.с. 131).

Разом із тим, вказаний документ не містить даних про лікаря, який призначив лікування, відомостей про відповідність освітнім та кадровим вимогам за певною лікарською спеціальністю, дати призначення лікування та кому воно призначалось.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила,що не пам`ятає прізвище, ім`я лікаря який призначив це лікування.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 14.05.2021 року лікарем неврологом ОСОБА_6 було складено консультативний висновок, згідно якого, рекомендовано ОСОБА_3 приймати, між іншим, «МЕМОКС-10» по 1/4 таб. 1 раз на день на протязі двох тижнів, потім «МЕМОКС-10» по 1/2 таб. 1 раз на день на протязі трьох місяців (а.с. 81).

Також, в матеріалах справи наявний лист лікаря невролога ОСОБА_6 , в якому зазначено, що у зв`язку із появою нової інформації, виникла необхідність спростувати лікування ОСОБА_3 з використанням фармакологічної терапії (а.с. 82).

Таким чином, призначення ОСОБА_3 препарату «МЕМОКС-10» було спростовано лікарем, та відповідно з лютого по 22.03.2021 року такого призначення не було .

Згідно до інструкції для медичного застосування лікарського засобу «МЕМОКС-10» (MEMOX 10) затвердженої Наказом МОЗ України від 23.10.2020 року №2417, фармакотерапевтична група: засоби, що застосовуються при деменції; показання: хвороба Альцгеймера від легкого ступеня до тяжких форм; діти: препарат не застосовувати дітям у зв`язку з недостатністю даних щодо безпеки та ефективності його застосування.

Відповідно до листа КНП «ізмаїльський міський центр ПМСД» від 11.06.2021 року препарат «МЕМОКС 10» не застосовується дітям, у зв`язку з недостатністю даних щодо безпеки та ефективності його застосування (а.с. 71).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно п. 1.2 Методичних рекомендації щодо запобігання та протидії насильству (Додаток до листа Міністерства освіти і науки України від 18.05.2018 року № 1/11-5480 законодавство України у сфері протидії домашньому насильству закріплює чотири форми такого насильства: фізичне, сексуальне, психологічне, економічне.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Прояви фізичного насильства:

- синці, забиті місця, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів тощо;

- перешкоджання вільному пересуванню;

- примус вживати алкогольні або наркотичні речовини чи речовини, що погіршують здоров`я або можуть призвести до смерті людини;

- створення ситуацій, що несуть ризик чи загрозу життю та здоров`ю;

- погрожування зброєю чи іншими речами, що можуть завдати фізичної шкоди.

Суд вважає, що надаючи дитині - ОСОБА_3 , з лютого по 22.03.2021 року, без рекомендації лікаря, медичний засіб «МЕМОКС-10», який не застосовується дітям, ОСОБА_1 створила ситуацію, яка несла ризик здоров`ю дитини, тобто умисно вчинила дії фізичного характеру внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого - ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме, вчинила дії фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт надання ОСОБА_3 14.05.2021 року медичного засобу «МЕМОКС-10».

Суд зазначає, що досліджений в судовому засіданні відеозапис, не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Стосовно твердження ОСОБА_1 , щодо сплину строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таким чином, вказане правопорушення є триваючим, адже ОСОБА_1 давала дитині препарат «МЕМОКС-10» з лютого до 22.03.2021 року, про що вона заначила в судовому засіданні.

Правопорушення виявлено - 13.07.2021 року, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №766561 від 13.07.2021 року.

Тобто, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня виявлення правопорушення, а саме, до 13.10.2021 року.

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи, обставини справи та те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали шкоди державним чи суспільним інтересам, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, оголосивши їй усне зауваження. На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Повний текст постанови складено та підписано 13.09.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар