Справа № 732/823/21 Головуючий у 1 інстанції Лиманська М. В.
Провадження № 33/4823/596/21
Категорія - ч. ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський Апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шаповалова М.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодружений, не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 454 грн.

Як установив суд, 27 травня 2021 року о 17 годині 10 хвилин по вулиці Святомиколаївській в с. Солонівка, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що призвело до винесення рішення, яке не відповідає фактичним обставинам, а його висновки ґрунтуються на припущеннях та не належних доказах, які не доводять факту вчинення ним інкримінованого порушення.

Вказує на те, що 27 травня 2021 року о 17 год. 10 хв. він не керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому підстави для зупинки цього транспортного засобу та протокол про адміністративне правопорушення є незаконними, а його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, була правомірною.

Крім того свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що 27 травня 2021 року саме він керував вищевказаним транспортним засобом, а не ОСОБА_1 , проте суд не звернув на це увагу.

Свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відсутні, а ті свідки, що зазначені в протоколі є надуманими та фактично не були присутні під час фіксації відмови. Також апелянт звертає увагу, що йому на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, що є порушенням п. п. 3, 4 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Вказує, що у працівників поліції причини для зупинки автомобіля, які передбачені п.п. 1-9 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», 27 травня 2021 року були відсутні, до матеріалів справи не був залучений рапорт про причини зупинки автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив про те, що він бачив як ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння а те, що останній відмовився від такого огляду, не бачив, проте ці твердження не відповідають дійсності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений за відмову від проходження цього огляду.

Зазначає, що водійського посвідчення він не має, у зв`язку з чим суд неправомірно позбавив його права керувати транспортними засобами.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Шаповалов М.С. підтримали доводи апеляційної скарги.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката, передопитавши свідка ОСОБА_2 , переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 472689 від 27 травня 2021 року убачається, що 27 травня 2021 року о 17 годині 10 хвилин в с. Солонівка по вул. Святомиколаївській водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

Доводи ОСОБА_1 про те, що він 27 травня 2021 року не був за кермом автомобілем «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються відеозаписом з нагрудної камери, на якому видно, як після зупинки автомобіля з переднього пасажирського сидіння виходить свідок ОСОБА_2 , після нього через пасажирські двері виходить ОСОБА_1 . На водійському сидінні нікого немає і через двері водія з автомобіля ніхто не виходив. Такий порядок залишення салону автомобіля вказує на те, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля пересів з водійського сидіння на праве пасажирське сидіння та вийшов через двері пасажира з метою уникнення відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 в суді повідомив, що 27 травня 2021 року він з ОСОБА_1 були на озері, після чого останній попросив його сісти за кермо автомобіля. Керуючи автомобілем, останній побачив, що за ними їде поліція, і, зупинившись, пересів на пасажирське сидіння автомобіля, оскільки не мав посвідчення водія. Свідок наполягав, що він і ОСОБА_1 були тверезі і їм не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Діюче законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 Постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За змістом п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_2 вказував, що автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , належить матері ОСОБА_1 , який в інші дні їздить на цьому автомобілі. Чи має той посвідчення водія, свідку невідомо. Свідок ОСОБА_2 заявив, що він не має посвідчення водія.

Співставивши пояснення особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка з відеозаписом та поясненнями поліцейських, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не іншою особою, доведений поза розумним сумнівом.

З урахуванням статури ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , розмірів салону автомобіля «ВАЗ 2109», так швидко пересісти із сидіння водія, через пасажира на передньому сидінні ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_2 фізично не міг.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння передбачає такий огляд не тільки на місці зупинки, а й у закладі охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 була неадекватною. Після виходу з автомобіля він почав поводити себе зухвало, не виконував законні вимоги працівників поліції, які змушені були застосувати превентивні заходи та доставити порушника в приміщення поліції.

Вже у відділку поліції щодо нього були складені два протоколи про адміністративне затримання за ст. 263 КУпАП серії АА № 106596 від 27 травня 2021 року, та про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Постанова серії БАБ № 945674 про накладення адміністративного стягнення була прийнята через порушення водієм п. 9.2а та 2.1 а Правил дорожнього руху, за не подачу сигналу світловим покажчиками повороту відповідного напряму перед початком руху та його зупинкою, а також за керування транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи рапорту до протоколу про причини зупинки транспортного засобу, не відповідають дійсності. У матеріалах справи на аркуші 4 є рапорт поліцейського з РПП ВПД № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області О. Шпігара, в якому зазначено про причини зупинки транспортного засобу через порушення правил дорожнього руху його водієм, а також підстави доставки водія ОСОБА_1 до відділку поліції, вказано про те, що водію пропонувався огляд приладом Алкофор та роз`яснені наслідки відмови від проходження такого огляду.

З огляду на те, що ОСОБА_1 чинив опір працівникам поліції, це виключило можливість проведення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вимога поліцейських до водія ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці або в медичному закладі була пред`явлена у відділі поліції, що підтверджується відеозаписом. Такі дії працівників поліції відповідали вимогам ст.ст. 260, 261 КУпАП.

Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 472689 від 27 травня 2021 року, який підписувати він також відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , письмові пояснення яких додані до матеріалів справи.

При наявності відеозапису відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння, ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції Закону, яка є чинною з 17.03.2021, не вимагає присутності свідків такої відмови.

На відеозапису залученому до матеріалів справи підтверджується частина ознак алкогольного сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме почервоніння обличчя та очей у ОСОБА_1 , нечітка мова. Запах алкоголю відеокамера не передає, а тому ця ознака сп`яніння підтверджується виключно рапортом поліцейського, який є у матеріалах справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, постанова в частині позбавлення права керування транспортними засобами, підлягає зміні.

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

У справі відсутні відомості, які б достеменно вказували, що ОСОБА_1 має посвідчення водія, що у свою чергу виключає можливість позбавлення його такого права як керування транспортними засобами на майбутнє.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити, виключити застосування додаткового стягнення позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець