КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021року

м. Київ

справа №752/23333/20

провадження № 33/824/1272/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А.

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року у складі судді Валігури Д.М.

за матеріалами, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Судом установлено, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за обставин, коли 06 листопада 2020 року о 07-25 год. по просп. Лобановського, 118, останній керував т/з «АТАМАН», д.н.з. НОМЕР_1 , яким здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Київ-Плюти» без засобів індивідуального захисту - без захисної маски. Тобто, ОСОБА_1 своїми діями порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 01 лютого 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, накласти більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено статтею 44-3 КУпАП, звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням або закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, оскільки вважає постанову суду незаконною та немотивованою.

В обґрунтування вимог зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано на порушення ОСОБА_1 п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, який скасовано.

Посилається на те, що перебував у транспортному засобі без маски, оскільки мотузка кріплення маски розірвалась і спала з обличчя, керувати транспортом та тримати маску одночасно одною рукою дуже важко та небезпечно.

Звертає увагу суду, що штраф за порушення складає 17 000 грн, при цьому він отримує заробітну плату у сумі 5 000 грн на місяць, на підтвердження чого долучає до матеріалів справи довідку про дохід за місцем роботи.

На думку апелянта, судом не враховано, що відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тощо та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно з п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, на період дії карантину на території України забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За змістом ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Таким чином, порушення правил щодо карантину людей, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Отже, посилання апелянта на те, що п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, на підставі якого накладено штраф, скасовано, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі, є необґрунтованими, оскільки станом на час вчинення адміністративного правопорушення та складення протоколу вказаний пункт постанови був чинним, а відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, передбачена статтею 44-3 КУпАП не скасована.

Як убачається з матеріалів справи, суть адміністративного правопорушення в протоколі серії ГП №521026 від 06 листопада 2020 року викладена уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та виходячи зі змісту порушених ОСОБА_1 правил щодо карантину людей.

При цьому в протоколі ОСОБА_1 , у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно зазначив «з протоколом згоден» (а.с. 1). Фактичні обставини правопорушення також підтверджуються світлиною, долученою до протоколу, на якій зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу без засобів індивідуального захисту (а. с. 3).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що під час керування транспортним засобом, в нього з обличчя спала маска, оскільки обірвалося кріплення мотузки. Свою провину визнав.

Ураховуючи викладене, висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є законним і обґрунтованим.

Проте, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено в ч. 2 ст. 284 КУпАП.

За змістом пояснень ОСОБА_1 в суді, під час знаходження останнього за кермом мотузка кріплення маски розірвалась і спала з обличчя, при цьому тяжких наслідків не наступило до жодного громадянина, і така ситуація сталася вперше, що не спростовується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час знаходження ОСОБА_1 за кермом мотузка кріплення маски розірвалась і спала з обличчя не спростовують правильності висновку судді про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Окрім того, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення не оспорюється в апеляційній скарзі.

Проте, при розгляді справи судом першої інстанції залишено поза увагою те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення носить малозначний характер, правопорушником усвідомлено протиправність своєї поведінки, значна шкода державним чи суспільним інтересам або інтересам громадян внаслідок порушення заподіяна не була.

При цьому, суд зважає, на те, що ОСОБА_1 має незначний заробіток у розмірі 5 000 грн на місяць, що підтверджується довідкою від 28 січня 2021 року №ФБ00-000001 про дохід за місцем роботи, а також на позитивну характеристику ОСОБА_1 , надану його роботодавцем ТОВ «Фрідом-Бас».

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення та можливістю обмежитись усним зауваженням відповідно до ст. 22 КУпАП.

З огляду на наведене, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, з оголошенням йому усного зауваження та закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 22, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження та закрити провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «22» лютого 2021 року.

Суддя В.А. Кравець