Номер провадження: 33/813/757/21
Номер справи місцевого суду: 496/1323/21
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/1323/21

Номер провадження: 33/813/757/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

- захисник - адвокат Мевлід Дмитро Миколайович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мевліда Дмитра Миколайовича - захисника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 454 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 07.03.2021 року, о 10.15 год., ОСОБА_1 на автодорозі М-15 «Одеса-Рені» 16 км, с. Великий Дальник, Біляївський район, керував автомобілем марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. В присутності двох свідків від проходження тесту на приладі «Драгер» на місці відмовився, також відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол про адміністративне порушення серії ОБ № 095325 від 07.03.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Мевлід Дмитро Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати. Провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що: 1) оскаржувана постанова винесена з порушенням діючого законодавства; 2) у Кримінальному кодексі України наявна стаття 286-1 з назвою «Керування транспортним засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а у Кодексі України про адміністративні правопорушення, наявна стаття 130 з назвою «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції», зазначено грубо порушує принцип правової (юридичної) визначеності, на суворому дотриманні якого неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини; 3) суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 ; 4) знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факту керування транспортним засобом; 5) в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Мевлід Дмитро Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині постанови, що суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

За результатами дослідження апеляційним судом у судовому засіданні зазначених вище доказів встановлені наступні обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095325 від 07.03.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а транспортний засіб «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований. Тим самим, апелянт не порушував вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів, зокрема відеозапису події щодо керування транспортним засобом, до матеріалів справи не долучено.

Суд апеляційної інстанції не вважає достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення - відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095325 від 07.03.2021 року, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Матеріали справи не містять об`єктивних даних про керуванням ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом.

З метою встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів апелянта було не одноразово направлено запит до Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно витребування відеозапису подій з нагрудних камер патрульного поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 від 07.03.2021 року у період часу з 10 год. 30 хв..

Станом на час розгляду вказаної справи витребувані матеріали до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Однак, Одеське районне управління поліції №2 ГУ НП в Одеській області листом №61/63/аз від 10.05.2021 року, у відповідь на адвокатський запит адвоката Мевлід Дмитра Миколайовича, повідомило, що під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 відео фіксація не проводилась.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що апелянт рухався на транспортному засобі в розумінні правил дорожнього руху і був зупинений саме під час керування транспортним засобом.

Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не ґрунтується на об`єктивних доказах, а тільки на однобічній оцінці матеріалів справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що положення ст.130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та суть правопорушення зазначена в протоколі не відповідає диспозиції визначеній ч.1 ст. 130 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 р.).

Підпунктом 4 п. 1 розділу І вказаного Закону від 22.11.2018 р. - ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі -відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, п/п. 171 п. 2 розділу І Закону № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р. Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 286-1, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Таким чином, вказана стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Незважаючи, що Закон № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р. набрав чинності з 01 липня 2020 року та, що самим Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон № 720-IX від 17.06.2020 р.) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р., Закон № 720-IX від 17.06.2020 р. все ж набрав чинності в силу п. 4 Указу Президента України від 10.06.1997 р. з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за № 110 від 03.07.2020 р.

Вказаним Законом № 720-IX від 17.06.2020 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який оприлюднений 03 липня 2020 року, були внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ від 22.11.2018 р.

Зокрема, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст. 286-1 за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, на даний час відновлена адміністративна відповідальність за вказані дії.

Доводи апелянта про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення «Укрпошта», яке він отримав 14.04.2021 р.. Також варто зауважити, що клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, його захисник - адвокат Мевлід Д.М. ознайомився з матеріалами справи.

У результаті перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, аналізу добутих в апеляційному суді доказів, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про недоведеність скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеними.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставно, оскільки його вина не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Стаття 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. Тому, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми, а інших, об`єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені. Можливості їх отримати вичерпані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній адміністративній справі йдеться не про скоєння кримінального злочину, а про вчинення адміністративного правопорушення. Але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону (ст. 284 КПК України) та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мевліда Дмитра Миколайовича - захисника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,- закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін