Справа № 212/587/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Пустовіт О.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває адміністративна справа відносно ОСОБА_1 вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 200006 від 19 січня 2021 року, громадянин ОСОБА_1 , 19.01.2021 року близько 11 годині 20 хвилин, в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, Покровського району, по вул. Січеславська, 9 перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу,підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив п.п.2 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 443 КУпАП. Правопорушення зафіксовано на бодікамеру АЕ 00122.

В судове засідання ОСОБА_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується зокрема відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направив.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу або заяв про відкладення судового розгляду, при цьому присутність такої особи не є обов`язковою, в розумінні ч. 2 ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 зі змінами Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 на всій території України з 12.03.2020 року до 28.02.2021 року встановлено карантин.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер, а тому для з`ясування змісту порушення необхідним є звернення до відповідних нормативно правових актів, якими встановлено відповідні правила та норми, а також до рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України«Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 641від 22.07.2020 року, рішеннями органів місцевого самоврядування.

Підставою складання зазначеного протоколу стало виявлення працівником поліції порушення ОСОБА_1 п. п. 2 п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, а саме: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Проте, дослідженням матеріалів справи встановлено, що протокол щодо ОСОБА_1 містить суперечливі відомості щодо відсутності у нього документів, що посвідчують особу, при тому, що в самому протоколі зазначено номер, серію, дату видачі паспорту«паспорт громадянина України, НОМЕР_1 від 04.09.1997р.».

Жодних документів за якими можна встановити, що насправді така особа існує суду не надано.

Крім того, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП України уповноваженою особою не залучено свідків та не відібрано від них пояснень, не залучалися поняті.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення або рапорт не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ч. 1ст. 247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАПза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О. Г. Пустовіт