П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, прокурор Київської місцевої прокуратури №7,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановила:

Відповідно до наказу в.о. прокурора міста Києва О. Валендюка від 14.12.2015 №4472к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №7.

Згідно примітки ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка займає посаду прокурора відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 65-1 даного Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» п. 2, ч. 1 ст. З Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пп. 1 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), ОСОБА_1 подала декларацію особи повноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (щорічну) за 2020 рік 09.04.2021 року о 15 годині 08 хвилин.

Відповідно до послідовності дій ОСОБА_1 в Реєстрі, остання в період з 01.01.2021 по 01.04.2021 жодних дій по заповненню декларації за 2020 рік не вчиняла.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Таким чином, ОСОБА_1 не своєчасно 09.04.2021 року, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічну) за 2020 рік, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Гузєєв О.О. просили провадження у справі закрити за малозначністю на підставі вимог ст. 22 КУпАП.

ОСОБА_1 вказала, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнає, при цьому просить врахувати, що умислу не подавати декларацію у неї не було, оскільки в період подачі декларації захворіла вона та члени її сім`ї, про що надала Висновок щодо позитивного результату дослідження від 29.03.2021 року на Covid.

Захисник Лебеденко Д.Р. також просив врахувати, що Київська міська прокуратура звернулась до НАЗК із повідомленням по факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 13.04.2021 року, при цьому декларацію ОСОБА_1 вже подала 09.04.2021 року.

Прокурор Чоломбитько М.В. вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена і просив застосувати стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 47-01/161/21 від 27.04.2021 року, даними Наказу №4472к від 14.12.2015 року про призначення її на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №7, Витягом послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій, згідно якого ОСОБА_1 подала декларацію 09.04.2021 року о 15 год. 08 хв., та ін.

Посилання ОСОБА_1 про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання такої деклараціє є безпідставним, порушення, що виразилося у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації , може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення суд не вбачає.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, суд накладає стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані її дії, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 172-6, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) на користь держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко