Справа № 135/1056/21
Провадження № 33/801/964/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №222653 від 11.09.2021 року, того ж дня водій ОСОБА_1 у м. Ладижин по вул. П. Кравченка керував автомобілем «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом в Ладижинській міській лікарні.

Постановою Ладижинського міського суду від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. в дохід держави з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити. Вказав, що з наданого працівниками поліції відеозапису не зрозуміло, який саме автомобіль зупинили працівниками поліції та хто був за його кермом, а тому вважає вказаний відеозапис неналежним доказом у даній справі. Крім того, судом та працівниками поліції неправильно застосовано норми ст. 266 КУпАП України та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» щодо дотримання процедури огляду особи на стан сп`яніння. Працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки у присутності двох свідків ,а проведено огляд у медичному закладі - КП « Ладижинська міська лікарня» , який не мав права проводити такий огляд.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що вина у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №222633 від 06.09.2021; направленням на огляд водія в КП «Ладижинська міська лікарня» від 06.09.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Апеляційний суд погоджується з таким висновком, оскільки суд оцінив докази за своїм переконанням, що грунтується на всебічному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та їх оцінці, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що із наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачається, який саме автомобіль був зупинений працівниками поліції та хто був за його кермом, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи під час фіксації правопорушення щодо ОСОБА_1 працівники поліції застосовували технічні засоби відеозапису ,матеріали яких долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№222656.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи було оглянуто вищевказані матеріали відеозаписів - з поліцейського автомобіля з часом і датою вчинення правопорушення, що повністю відповідають даним протоколу, і з нагрудної камери працівника поліції, з яких вбачається, що 11.09.2021 року близько 01 год. 28 хв. саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen» з державним номерним знаком НОМЕР_1 . О 1 год 45 хв. ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння у КП «Ладижинська міська лікарня», проведений лікарем ОСОБА_4 , під час якого за допомогою спеціального технічного приладу була встановлена наявність у нього 0,41 проміле алкоголю, про що медичною установою складено висновок №173 від 11.09.2021 року, ,з результатами якого ознайомлено під підпис ОСОБА_1 , який жодних зауважень і заперечень щодо огляду і його результатів не висловлював.

Крім того, з відеозапису, що є в матеріалах справи вбачається ,що перебуваючи під час складення адмінпротоколу у автомобілі , ОСОБА_1 визнав свою провину ,пояснивши патрульному про те, що працюючи за комп`ютером вжив алкогольний напій і поїхав купити цигарок.

Роздруківкою результату алкотестера «Драгер» від 11.09.2021 року о 1 год.45 хв . також підтверджено результати тестування ,якими встановлено наявність у ОСОБА_1 0,41 проміле алкоголю .

Вказані докази суд вірно вважав належними доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи скарги про те, що на боді камері поліцейського час і дата розходяться з датою та часом, зазначеній в протоколі, не заслуговують на увагу, оскільки відеофіксація здійснювалось на дві камери - боді камеру поліцейського та з автомобіля, події відображені на них були синхронними і дані часу відеофіксації з автомобіля повністю відповідають часу вчинення правопорушення ,що зафіксовані у протоколі про адмінправопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки вони не спростовують факту і встановлені обставини керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,що є підставою для відповідальності за ст.130 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд його на стан сп`яніння проводився невідомою особою, а не лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 та його представником не надано доказів того, що лікар КП «Ладижинська міська лікарня» ОСОБА_4 ,що проводив огляд, такого тематичного удосконалення за відповідною програмою не проходив.

Доводи апеляційної скарги про те, що наказ №97 від 17.01.2020 року Департаменту охорони здоров`я Вінницької обласної державної адміністрації, яким надано дозвіл на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння КП «Ладижинській міській лікарні» Ладижинської міської ради, на який посилається суд у своїй постанові, містить зовсім інший зміст, ніж дійсний наказ ,що наданий ними до апеляційної скарги ,не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом надана ксерокопія наказу, джерело походження якої невідоме, копія не посвідчена належним чином , суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість суду першої інстанції на час його постановлення, а вказана копія не надавалась суду першої інстанції і не була предметом його розгляду.

Наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження заявника апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правильних висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції вірно розцінив невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення , як спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності за скоєне ,оскільки його вина підтверджується матеріалами справи та наявними у ній доказами .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та його представником не надано.

Інших доводів, які спростовували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння суду апеляційної інстанції не надано.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року (п.43), «Берктай проти Туреччини» від 01.03.2001 року (п.127), неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 листопада 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С.Г. Копаничук