КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/3719/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість). Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що не був водієм транспортного засобу, а саме не керував автомобілем, а дрімав на задньому сидінні в припаркованому авто. Крім того наголошував, що на той час був позбавлений права керування, водійське посвідчення вилучене, а тому й не міг перебувати за кермом. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Апелянт вказує, що викликів до суду не отримував, про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності довідався лише в липні 2021 року, тоді ж отримав і копію постанови.

ОСОБА_1 посилається на те, що він не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, судові повістки направлялись за хибною адресою, що також вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, однак він сам такої адреси ні суду, ні працівникам поліції не надавав, оскільки фактично проживає за іншою адресою у м. Києві. Копія оскаржуваної постанови отримав 16 липня 2021 року, такм чином апелянт вважає, що пропустив процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції із поважних причин та просить його поновити.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року, а провадження у справі закрити за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , його захисника Кобенко О.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

В матеріалах справи містяться конверти, які були адресовані на ім`я ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 , однак вказані конверти повернулись на адресу суду першої інстанції без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.11-12, 20-21).

Також в матеріалах справи містяться відмітка, зроблена ОСОБА_1 16 липня 2021 року про те, що він отримав копію постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року (а.с.23 зворотній бік).

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 130 КУпАП (в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №324007 від 13 липня 2019 року вказано, що 13 липня 2019 року в м. Києві по вул. Борщагівська, 13 А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість). Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що 13 липня 2019 року по вул. Політехнічній, 33 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3).

Також в матеріалах справи міститься копія постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2019 року, яку було залишено без мін постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік (а.с.16-18).

Також в матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП 13 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та двома свідками. У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення від 13 липня 2019 року містяться також пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній вказав, що він не керував транспортним засобом, а даний інцидент виник у зв`язку із тим, що він дрімав на задньому сидінні автомобіля та залишився в ньому сам.

Також апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що немає належних та допустимих доказів того, що він керував транспортним засобом.

Так, на відеоматеріалах, які містяться на оптичному диску, який долучено до матеріалів даної справи, зафіксовано, як працівники патрульної поліції скали протокол про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП, а також зафіксовано складення адміністративного протоколу, відповідно до якого ОСОБА_1 13 липня 2019 року не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку, завчасно подану за допомогою жезла, та був затриманий шляхом переслідування.

Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень з розширеним доступом вбачається, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року у справі №761/28894/19 було закрито провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При ухваленні вказаної постанови суд дійшов висновку, що наданими матеріалами справи не доведено факт керування 13 липня 2019 року, ОСОБА_1 вказаним автомобілем за обставин викладених в протоколі.

Враховуючи встановлені у справі №761/28894/19 обставини щодо недоведеності керування ОСОБА_1 транспортним засобом 13 липня 2019 року, а також відсутністю належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 в даній справі , апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При цьому апеляційним судом враховується, що сам по собі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за відсутності доказів керування транспортним засобом не утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Сукупність вказаних обставин дає підстави для висновку, що матеріалами справи належним чином не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 247, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський