Справа № 333/3827/21
Провадження № 3/333/1594/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 078245 від 28.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 28.05.2021 року, о 00 годин 13 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Північнокільцевій, біля буд. 15, керував транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Окрім того, за данимипротоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 338112 від 28.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 28.05.2021 року, близько 02 години 45 хвилин в м. Запоріжжі, по вул. Північнокільцевій, чинив злісну непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме перешкоджав складанню матеріалів про адміністративне правопорушення та чинив активний фізичний опір, чим порушив вимоги ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні, після роз`яснення головуючим прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно 28.05.2021 року близько 00 годин 13 хвилин керував транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжя по вул. Північнокільцевій біля супермаркету «Варус», їхав додому, та був зупинений працівниками патрульної поліції, як останні пояснили, за проїзд на жовтий сигнал світлофора. На питання працівників поліції, чи вживав він спиртні напої, ОСОБА_1 відповів, що не вживав спиртні напої, але працівники поліції наполягали на проходженні освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager». ОСОБА_1 погодився продути в «Drager», але поліцейські надали йому алкотестер без відповідних сертифікатів та документів на нього, що визвало підозру у ОСОБА_1 , що цей ALCOTEST «Drager» був вже вживаний. За таких обставин ОСОБА_1 вирішив звернутися за правовою допомогою до захисника, зателефонувавши йому. Захисник пояснив ОСОБА_1 , що за відсутності сертифікатів та відповідних документів на ALCOTEST «Drager», необхідно пройти медичний огляд в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд в медичному закладі, про що повідомив працівників патрульної поліції. Останні ж наполягали на проходженні ОСОБА_1 огляду за допомогою ALCOTEST «Drager», на що ОСОБА_1 запропонував привести понятих для фіксації того, що патрульні надають йому алкотестер без відповідних документів та відмовляються везти його до медичного закладу. В підсумку, привізши ОСОБА_1 до медичного закладу патрульні поліцейські зрозуміли, що з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пройшло вже багато часу, більше 2 годин, необхідних для медичного освідування, тому запропонували здійснити поверхневий огляд ОСОБА_1 з метою складання протоколу на нього за злісну непокору законним вимогам поліцейського, який вони збиралися проводити без понятих. ОСОБА_1 відмовився, тоді до нього збоку поліцейських було застосовано фізичне насилля і спецзасоби кайданки. Після затримання ОСОБА_1 привезли до відділу поліції та протримали біля 3 годин. ОСОБА_1 наголосив, що йому не були роз`яснені його права, та зазначив, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, але просив надати йому документи на алкотестер, більш того, він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 зазначив, що він не чинив ніякого супротиву працівникам поліції, з повагою відносився до їх вимог, натомість до нього був застосований фізичний сплив, штовхання з боку працівників поліції, та вважає, що його доставили до райвідділу для того, щоб унеможливити проходження ним медичного освідування. ОСОБА_1 зазначив, що він як тільки його випустили з поліції, він самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, як тільки фізично зміг потрапити до лікарні, а відтак, на підставі вищенаведеного вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 185 КУпАП, а тому просив провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даних адміністративних правопорушень.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сєчин Я.М. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 185 КУпАП, зазначив, що його підзахисний як тільки фізично зміг, відразу пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, також не підтверджується факт опору ОСОБА_1 вимогам працівників поліції. Просить провадження у справі про адміністративні правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 185 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даних адміністративних правопорушень.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом викликався в судове засідання для надання пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП Колебанов П.Ю., який складав адміністративні матеріали.

Співробітник поліції ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду від останнього не надходило.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозаписи, встановивши обставини події, суд приходить до наступних висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.5.Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 078245 від 28.05.2021 року відносно ОСОБА_1 зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог частини 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для застосування відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, потрібно доказати обидва факти у їх одночасній сукупності.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103.

Згідно з п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 Розділу І Інструкції).

Також, згідно з п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 078245 від 28.05.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 28.05.2021 року, о 00 годин 13 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Північнокільцевій, біля буд. 15, керував транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, однак суть вказаного адміністративного правопорушення не відповідає встановленим судом обставинам.

Так, разом із протоколом суду були надіслані диски із відеозаписами з бодікамери АР-00064, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 078245 від 28.05.2021 року. При огляді вказаних дисків встановлено, що запис розпочатий 28.05.2021 року о 00 год. 13 хв. закінчений о 00 год. 14 хв., наступний запис розпочатий о 00 год. 14 хв. закінчений о 00 год. 16 хв., нступний запис розпочатий о 00 год. 21 хв. закінчений о 00 год. 23 хв., наступний відеозапис розпочатий о 00 год. 37 хв. закінчений о 00 год. 38 хв., наступний відеозапис розпочатий о 00 год. 40 хв. закінчений о 00 год. 41 хв., наступний відеозапис розпочатий о 01 год. 48 хв. закінчений о 01 год. 49 хв., наступний запис розпочатий о 01 год. 57 хв. закінчеий о 02 год. 07 хв., наступний відеозапис розпочатий о 02 год. 22 хв. закінчений о 02 год. 50 хв., наступний відеозапис розпочатий о 03 год. 21 хв. закінчений о 03 год. 41 хв.

Згідно з п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Натомість при перегляді відеозапису встановлено, що відеозапис є порізаним, відповідно не є безперервним.

При цьому слід зауважити, що із відеозапису з бодікамери АР-00064 чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 заявляє, що не вживав алкогольні напої, натомість жодного відео, на якому б було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, суду не надано. Більш того, на відеозапису з бодікамери АР-00064 чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 дає згоду на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Будь-яких інших фактичних даних, які б дали можливість суду встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі,відеозаписи або інші докази не містять.

Більш того, до матеріалів справи ОСОБА_1 надано довідку медичного центру «SENSUS» від 28.05.2021 року о 07 год. 30 хв., в якій зазначено, що ознак алкогольного сп`яніння при огляді не виявлено. ОСОБА_1 надано пояснення, що він не мав фізичної змоги у більш короткі строки звернутися до медичної установи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки був незаконно затриманий працівниками поліції та доставлений до органів поліції. Це твердження ОСОБА_1 знаходить своє підтвердження у відеозаписах, які додані до матеріалів справи.

Тобто, суд приходить до висновку, що жодних доказів, підтверджуючих вакт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, матеріали справи не містять.

Крім того, слушними є доводи ОСОБА_1 , про те, що поліцейськими йому не були роз`ясненні його права.

Так, за приписами ч.4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зокрема особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

На відеозапису з бодікамери АР-00064 наявний запис про роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст. 268 КУпАП, але при цьому на відео відсутній ОСОБА_1 , якому ці права повинні бути роз`яснені, не зафіксована його відповідь, чи зрозумілі йому його права, взагалі відсутнє зображення, чутно тільки голос чоловіка, який зачитує статтю КУпАП.

У зв`язку із вищевикладеним, у суду виникають сумніви, що вказані права при складанні протоколу були роз`яснені ОСОБА_1 . Також, в протоколі серії БД № 078245 від 28.05.2021 року не має підпису ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що посадові особи, зокрема працівники поліції не дотримали вимог Закону щодо поінформованості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо суті вчиненого правопорушення та наслідків.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та є одним з основних джерел доказів, тому, він повинен бути складений з дотриманням норм чинного законодавства.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 на відеозаписах та в судовому засіданні неодноразово пояснював, що не вживав алкогольні напої та готовий пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Суд критично ставиться до рапорту працівника поліції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, оскільки оглянутими відеозаписами (містяться в матеріалах справи), які додані працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Окрім того, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 338112 від 28.05.2021 року відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, то суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 28.05.2021 року, близько 02 години 45 хвилин в м. Запоріжжі, по вул. Північнокільцевій, чинив злісну непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме перешкоджав складанню матеріалів про адміністративне правопорушення та чинив активний фізичний опір, чим порушив вимоги ст. 185 КУпАП.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , полягає в тому, що останній перешкоджав складанню матеріалів про адміністративне правопорушення та чинив активний фізичний опір, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП доданий рапорт поліцейського та компакт-диск з відеозаписом з бодікамери АР-00064.

Встановлюючи чи є діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд встановлює чи відмовлявся ОСОБА_1 від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції або його відмова була виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок та чи була законною вимога співробітника поліції при виконанні службових обов`язків.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису, судом встановлено, що поліцейський досить тривалий час, у спокійній обстановці складає матеріали про адміністративне правопорушення, перешкоджання ОСОБА_1 цьому процесу на відеозаписі не зафіксовано, натомість на відеозапису з бодікамери АР-00064 наявний запис про роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст. 268 КУпАП, але при цьому на відео відсутній ОСОБА_1 , якому ці права повинні бути роз`яснені, не зафіксована його відповідь, чи зрозумілі йому його права, взагалі відсутнє зображення, чутно тільки голос чоловіка, який зачитує статтю КУпАП. Більш того, на відеозапису зафіксовані прохання ОСОБА_1 не давити йому на голову, оскільки йому боляче, зняти кайданки для здійснення дзвінка, що поліцейськими зроблено не було.

Жодних відомостей про будь-які дії ОСОБА_1 по перешкоджанню складенню адміністративних матеріалі в відносно нього, складений протокол не містить, як і не містить таких відомостей і відеозапис.

Крім цього, не містить відеозапис і відомостей про активний фізичний опір, який чинив ОСОБА_1 законним вимогам поліцейських.

На думку суду, рапорт поліцейського не можє слугувати, в розумінні ст. 252 КУпАП, достатнім доказом стверджувати, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.185 КУпАП.

Будь-яких інших фактичних даних про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого діяння немає.

З наведеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Отже, зміст викладених обставин адміністративних правопорушень у протоколах не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.. 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього події і складу вищевказаних адміністративних правопорушень.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 185, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.. ст.. 245, 266, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 185 КупАП - закрити у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя /підпис/ А.В.Михайлова

Постанова суду набрала законної сили 17.08.2021 року

Оригінал постанови суду знаходиться в матеріалах справи № 333/3827/21

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Секретар судового засідання Комунарського

районного суду м. Запоріжжя І.Ю.Ігнатюк

Суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя А.В. Михайлова

Дата засвідчення копії постанови 17.08.2021 року