Номер провадження: 33/813/149/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/18123/21

Номер провадження: 33/813/149/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 21.09.2020 року приблизно о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Geely Emgrand 7» д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі, по площі Привокзальній, біля будинку №2, навпроти головного входу до залізничного вокзалу, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпеці руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 ..

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №083965 від 22.09.2020 року, схемою з місця ДТП від 21.09.2020 року, показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 21.09.2020 року приблизно о 21 годині 50 хвилин він знаходився у автомобілі «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 , та бачив, як ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, на транспортному засобі «Geely Emgrand 7» д/н НОМЕР_1 в`їхав у задню частину автомобіля «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 . Після чого він вийшов із автомобіля, та звернувся до ОСОБА_1 про необхідність відшкодування указаної шкоди, який був без маски, та він його запам`ятав, та стверджує, що це був ОСОБА_1 ..

Отже, беручи до уваги обставини ДТП та наслідки, які були спричинені внаслідок порушення «Правил дорожнього руху України», суд першої інстанції вважав, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на вказаний вище строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного судового рішення було допущено не повне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. Суд при прийнятті рішення ґрунтувався на показаннях в судовому засіданні свідка та одночасно заявника про ДТП ОСОБА_4 , який є зацікавленою особою, інші свідків у справі відсутні. Судом було прийнято до уваги протокол та схему ДТП, які не можуть бути належними доказами. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодного потерпілого чи свідка вказаного ДТП, що суперечить суті самого ДТП. Відсутні дані про пошкодження транспортних засобів. Відсутні докази та не надано ні самим заявником, ні поліцією, про те, що ОСОБА_1 брав участь у ДТП як водій.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується письмовими доказами, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №083965 від 22.09.2020 року (а. с. 1 - 3), схемою з місця ДТП від 21.09.2020 року (а. с. 4), письмовими показаннями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 21.09.2020 року приблизно о 21 годині 50 хвилин він знаходився у автомобілі «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 , та бачив, як ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, на транспортному засобі «Geely Emgrand 7» д/н НОМЕР_1 в`їхав у задню частину автомобіля «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 . (а. с. 5)

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на недоведеність його вини спростовуються вищевказаними доказами у справі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та не спростовують встановлених вищевказаних доказів щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху під час наведеного ДТП.

Між тим апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Зі змісту мотивувальної частини постанови вбачається, що суддя при накладенні стягнення враховує, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому оскаржена постанова не містить посилань судді на фактичні обставини, зокрема суддею не був встановлений майновий та сімейний стан правопорушника, в оскарженій постанові не зазначено, яким чином це було враховано, та які обставини підтверджують вказані твердження.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідження особи правопорушника відбулося лише формально, суддя при ухваленні рішення невмотивовано обрав вид стягнення, який передбачає позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.

При вирішенні питання про адміністративне стягнення, яке слід обрати ОСОБА_1 апеляційний суд враховує те, що керування транспортним засобом для ОСОБА_1 є джерелом доходу, відсутність саме умисної дії ОСОБА_1 під час скоєння вказаного адміністративного правопорушення, відсутність тяжких наслідків вказаного адміністративного правопорушення. Також апеляційний суд враховує, що вказані дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП в частині накладення стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін