Справа № 442/5172/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 33/811/1901/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Щербан Н.Г. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 14.08.2020 орієнтовно о 13:00 год. ОСОБА_1 , будучи продавцем-стажером, перебуваючи в магазині «Продукти», який знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул.Стрийська, 442/12, перебувала на робочому місці без засобів індивідуального захисту, а саме: без маски та рукавичок, чим порушила вимоги абз.3 п.2 Постанови №592 Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 та п.7 Постанови №17 Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020, п.10 пп.1 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та звільнити її від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі №442/5172/20 закрити.

Вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню в зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду матеріалам та фактичним обставинам справи, не повним та не об`єктивним з`ясуванням судом всіх обставин справи.

Суд першої інстанції при відсутності даних про своєчасне сповіщення її про місце і час розгляду справи розглянув адміністративну справу 22 вересня 2020 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тим самим позбавив її, передбачених ст. 268 КУпАП прав, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, що є беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення стверджується матеріалами, що надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ №260618.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Крім того, як вбачається з пояснень, зазначених у протоколі, ОСОБА_1 частково визнала свою вину.

Відповідно до ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, її особу, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає міру відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу надто суворою, а також такою, що суперечить меті адміністративного судочинства, оскільки сума штрафу передбачена диспозицією статті є для неї непосильно надмірною і вона не зможе заплатити її, оскільки отримуваний нею дохід є недостатнім.

Щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, адже вчинила таке не умисно, своїми діями вона жодним чином не мала на меті завдати шкоди здоров`ю інших осіб чи суспільству та порушити вимоги чинного законодавства.

Зазначає, що приступаючи до роботи після закінчення обідньої перерви вона не встигла одягнути засоби індивідуального захисту і саме в цей момент було зафіксовано вчинення нею правопорушення та на основі цього складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП. Тобто, підстави на основі яких було складено даний протокол про притягнення мене до адміністративної відповідальності не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Вказане порушення, вчинене нею не умисно, воно не є грубим та ніяких шкідливих наслідків від нього не настало, адже в самих матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що її діями спричинено велику шкоду та завдано значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам. Крім того, раніше до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП вона не притягувалася.

Достатньою мірою відповідальності в наведеному вище випадку, яка б гарантувала виправлення особи і попередження вчинення нових адміністративних правопорушень, було б усне попередження, що у свою чергу досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло до передчасних висновків та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Натомість, зважаючи на матеріали справи, вважає за можливим звільнити її від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, оскільки вчинене нею діяння містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ст.44- 3 КУпАП, однак внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

Про судові засідання у суді першої інстанції їй відомо не було, а відтак при винесенні оскаржуваної постанови присутньою не була. Копію оскаржуваної постанови отримала особисто на руки під розписку в Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області 02 грудня 2020 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши виступ захисника Щербан Н.Т. яка підтримала апеляційну скаргу та просила розгляд справи проводити у відсутності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи №442/5172/20, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Проте, суддею в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не оспорюється ОСОБА_1 .

Разом з тим, статтею 22 КУпАП передбачено, що орган уповноважений вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд першої інстанції наведені обставини, а також характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність, при визначенні стягнення, не врахував.

Беручи до уваги викладене вище, форму вчинення правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, на думку апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, апеляційний суд приходить до висновку, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, та вважає за необхідне у відповідності до ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, тим самим задоволивши апеляційну скаргу.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі №442/5172/20 - закрити.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.