Провадження № 3/537/1702/2021
Справа № 537/5368/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2021 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретаря Должаніци В.С., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов зі Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про притягнення до адміністративної відповідальності, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, громадянки України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 12.10.2020 року органом 5317, яка є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

02 жовтня 2021 року ОСОБА_2 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області від 22.05.2020 року №748 час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення першої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. та з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., не надала можливості батьку ОСОБА_1 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_2 не виконала рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування від 22.05.2020 року №748, щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 22 травня 2020 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області було прийнято рішення №748 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_2 », згідно якого визначено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, а саме побачення першої, третьої суботи місяця та другої, четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 12.00 год. з 17.00 год. до 19.00 год. Однак з жовтня 2020 року і по даний час донька ОСОБА_3 відвідує Центр раннього розвитку «Мудрик-Кременчук» у міні-садочку, заняття з комплексного розвитку та англійської мови. З вересня 2021 року графік відвідування встановлений наступний, а саме з понеділка по п`ятницю з 09.00 год. до 13.00 год. заняття у міні-садочку, з 13.30 год. до 15.00 год. заняття з підготовки до школи та англійської мови, субота з 10.00 год. до 13.00 год. творча студія. В телефонному режимі ОСОБА_2 завчасно повідомила ОСОБА_1 про перебування дитини ОСОБА_4 щосуботи у творчій студії на малюванні, у визначений органом опіки та піклування час, та просила його за можливе перенести зустріч на інший час з урахуванням найкращих інтересів дитини. Зазначила, що не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, за яке вона притягається до відповідальності. Вважає, що її дії були направлені для найкращого та гармонійного розвитку доньки ОСОБА_4 . Просила розглянути справу у її відсутність, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч.5 ст.184 КУпАП, невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, - тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №748 від 22.05.2020 року визначено способи участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 , який проживає окремо, з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме встановлено побачення першої та третьої суботи місяця та другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 12.00 год., з 17.00 год. до 19.00 год.

Проте у встановлений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №748 від 22.05.2020 року час, а саме у першу суботу місяця 02.10.2021 року з 10.00 год. до 12.00 год. та з 17.00 год. до 19.00 год., ОСОБА_2 не надала ОСОБА_1 можливість побачитися з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цей факт підтверджено поясненнями самої ОСОБА_2 , наданими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та в наданих до суду письмових поясненнях, де вона зазначила, що 02.10.2021 року не відбулося побачення дитини з батьком, оскільки дитина виявила бажання відвідати гурток малювання та з 10 год. перебувала в Центрі раннього розвитку «Мудрик-Кременчук», а у вечірній час вона запропонувала ОСОБА_1 зустрітися о 18 год. у зв`язку з її зайнятістю, однак ОСОБА_1 не погодився.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, в яких він повідомив, що за контрактом проходить службу в зоні АТО/ООС, тому не має можливості кожні вихідні бачити свою єдину дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 має бажання спілкуватися зі своєю єдиною дитиною ОСОБА_4 , проте її мати чинить перешкоди, не повідомляє йому місця перебування та навчання дитини, не пускає його в житлове приміщення, де мешкає дитина, не надає побачень з дитиною. ОСОБА_1 має бажання хоч просто провести дитину на гурток чи в дитячий садок, щоб бачити свою дитину, спілкуватися з нею, приймати участь у її навчанні та вихованні. ОСОБА_1 приймає активну участь в утриманні своєї дитини, сплачує її матері аліменти щомісячно. Проте ОСОБА_2 навіть не дозволяє дитині отримувати подарунки від нього. ОСОБА_1 намагався обговорити з матір`ю дитини будь-який можливий час для побачення, з врахуванням інтересів дитини. Проте ОСОБА_2 не дозволяє йому жодних побачень чи спілкування з дитиною, уникає спілкування з ним, не відповідає на телефонні дзвінки чи повідомлення. Таким чином ОСОБА_2 фактично порушує його право як батька приймати участь у вихованні дитини. ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування за захистом своїх прав на участь у вихованні дитини. Органом опіки та піклування було ухвалено рішення від 22.05.2020 року про визначення способів участі у вихованні батька з дитиною, встановлено дні для побачення батька з дитиною один раз на тиждень. Проте ОСОБА_2 не виконує рішення органу опіки та піклування від 22.05.2020 року та перешкоджає йому у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 у визначений час, не надає можливості бачитися з дитиною. ОСОБА_5 може бачитися з дитиною лише, коли повертається на ротацію із зони АТО/ООС. Так, 02.10.2021 року зранку ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 повідомлення, що має можливість та бажання побачити доньку ОСОБА_4 у визначений рішенням органу опіки та піклування день для побачення з дитиною. Проте ОСОБА_2 відмовила у наданні побачення з дитиною. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надав скріншот зі свого мобільного телефону. Оскільки ОСОБА_2 постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, то ОСОБА_1 повідомив органу опіки та піклування час про таке порушення його прав. За його скаргою орган опіки та піклування склав протокол про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП. ОСОБА_1 просив суд розглянути складений протокол, притягнути до відповідальності ОСОБА_2 за вчинене нею правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП, накласти максимальне стягнення у виді штрафу. Заперечував проти звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене правопорушення на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю діяння, оскільки раніше судом розглядався аналогічний протокол, суд звільняв її від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП. Проте ОСОБА_2 висновків не зробила, продовжує порушувати його права як батька приймати участь у вихованні дитини.

Такі пояснення потерпілого ОСОБА_1 про ненадання ОСОБА_2 йому побачення з їх спільною дитиною 02.10.2021 року у час, визначений в рішенні органу опіки та піклування №748 від 22.05.2020 року, підтверджено і смс перепискою по мобільному телефону ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суд вважає встановленим факт невиконання ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №748 від 22.05.2021 року щодо визначення способів участі у вихованні дитини ОСОБА_3 та спілкуванні з нею батька ОСОБА_1 , який проживає окремо від дитини, що мало місце у першу суботу місяця 02.10.2021 року з 10.00 год. до 12.00 год. та з 17.00 год. до 19.00 год.

А тому дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.184 КУпАП.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору про виховання дитини та місце її проживання, право дитини на спілкування з обома батьками, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при призначенні стягнення суд, враховує характер правопорушення, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Суд враховує, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.04.2021 року у справі №537/1189/21, провадження № 3/537/735/2021, ОСОБА_2 була звільнена за малозначністю від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 184 КУпАП, із оголошенням усного зауваження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 мінімального стягнення у вигляді штрафу в межах санкції закону за вчинене нею правопорушення, з врахуванням положень ст.308 КУпАП.

Питання про судові витрати вирішити з врахуванням положень ст.40-1 КУпАП та ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 40-1, 184, 283, 284, 308 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_2 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна