П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

28.07.2021 до Херсонського міського суду Херсонської області після доопрацювання надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №002820 від 23.06.2021 вбачається, що в порушення пп.4 п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 №2059-VIII, 18.06.2021 о 14:30 годині встановлено, що об`єкт підприємства за адресою: пр. Адмірала Сенявіна, 37-а, м. Херсон здійснює господарську діяльність за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме: провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

У судові засідання, призначені на 11.08.2021 та 16.09.2021 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП представниками Державної екологічної інспекції була обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення №002820 від 23.06.2021, в якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зафіксовано допущені порушення вимог пп. 4 п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 № 2059-VIII ;

- актом від 18.06.2021 №06/1-14/432/21, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ПП «НИК-ОИЛ», згідно якого встановлено порушення наступних вимог: пп. 2 п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», п. 4 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» (висновок з оцінки впливу на довкілля відсутній); п. «д» ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (договір на водовідведення на момент перевірки не надано, висновок державної екологічної експертизи не представлено); п. 6 ст. 44 Водного кодексу України (станом на 17.06.2021 дощеприймальні лотки засмічені, забур`янені на території АЗС)); ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від обладнання АГЗП, АЗС ПП «НИК-ОИЛ» здійснюються за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами); п. «г» ст. 17 Закону України «Про відходи» (ПП «НИК-ОИЛ» не впроваджено ведення журналу первинного обліку відходів за встановленою формою 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари», державна статистична звітність 1-відходи за 2020 не подавалась); ч. 2 ст. 17 Закону України «Про відходи», Постанови КМУ від 18.02.2016 №118 (декларація про відходи за 2020 не подавалась); ст. 27 Закону України «Про відходи», Постанова КМУ від 31.08.1998 №1360 (реєстрова карта об`єкту утворення, оброблення та утилізації відходів не оформлена).

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.2. Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №264 від 05.07.2004 «Про затвердження Інструкції з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення при виявленні порушень вимог природоохоронного законодавства» (далі по тексту Інструкція), які вчинені посадовими особами підприємств, установ та організацій, їх структурних або відокремлених підрозділів, незалежно від форм власності та видів господарської діяльності, протокол про адміністративне правопорушення складається відносно особи, яка вчинила порушення природоохоронного законодавства, а якщо таку особу встановити неможливо, - то відносно посадової особи, яка відповідає за стан охорони навколишнього природного середовища на даному підприємстві, а у разі, якщо така особа не призначена стосовно керівника підприємства, установи чи організації.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню серед іншого підлягало в першу чергу питання чи є особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності, суб`єктом даного правопорушення, в протилежному випадку притягнення останньої до адміністративної відповідальності не можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП настає адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без одержання іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Стаття 55 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (далі ГК України) визначає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Враховуючи вищезазначені норми можна дійти висновку, що суб`єктом інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення може бути або керівник відповідного підприємства, або уповноважена особа, відповідальна за отримання дозвільних документів.

У той же час до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відомостей, що ОСОБА_1 являється керівником або службовою особою об`єкта підприємства за адресою: пр. Адмірала Сенявіна, 37-а, м. Херсон. Крім того особою уповноваженою на складання протоколу не визначено яке саме підприємство не отримало документ дозвільного характеру (висновок з оцінки впливу на довкілля), отже фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є неповною та нечіткою.

Оскільки ж наявність будь-якого правопорушення, про що зазначалось вище, визначається такими обов`язковими складовими як суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона, можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї зі складових, відсутній і склад адміністративного правопорушення, в тому числі і в даному конкретному випадку.

Окрім наведеного, слід зауважити, що норма ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, протокол містить посилання на порушення ОСОБА_1 вимог пп.4 п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 № 2059-VIII, проте п. 3 ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону не містить пп. 4, а заявлений п. 3 стосується установок для виробництва або збагачення ядерного палива, установок для переробки відпрацьованого ядерного палива та високоактивних відходів, установок для захоронення радіоактивних відходів, зберігання (понад 10 років) чи переробки відпрацьованого ядерного палива або радіоактивних відходів поза межами місця їх утворення, що враховуючи зміст акту від 18.06.2021 №06/1-14/432/21 не відноситься до предмету діяльності об`єкту господарювання за адресою: АДРЕСА_2 .

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 164, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська