Справа № 201/651/21
Провадження № 3/201/1154/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 24 грудня 2020 року о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі перехрестя пров. Садовий та пров Камський в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що в час та місці зазначені в протоколі він не керував належним йому автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1 , так як знаходився в стані сп`яніння та попросив свого знайомого ОСОБА_2 сісти за кермо, під керуванням якого відбулась дорожньо-транспортна пригода. Після цього водій ОСОБА_2 залишив місце пригоди, оскільки забув свої документи вдома, а коли повернувся, то на нього вже склали цей протокол. Проте, все одно відчуваючи провину та відповідальність за те, що саме він попрохав сісти за кермо ОСОБА_2 , він повністю відшкодував збиток завданий потерпілому ОСОБА_3 , на підтвердження чого він надає відповідну розписку останнього.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що в день пригоди він знаходився за кермом свого автомобіля «Хонда», д/н НОМЕР_2 , який припаркував в районі перехрестя пров. Садовий та пров. Камський в м. Дніпрі, де на нього здійснив наїзд автомобіль «Опель», д/н НОМЕР_1 . Оскільки йому було важко розвернутись в місці, де сталась пригода, його пасажир ОСОБА_4 вибіг з салону автомобіля «Хонда» та наздогнав автомобіль «Опель», д/н НОМЕР_1 , який не міг рухатись швидко по території гаражного кооперативу. Під`їхавши до місця зупинки автомобіля «Опель», за кермом останнього вже нікого не було, при цьому ОСОБА_4 розмовляв на вулиці з ОСОБА_1 , як з`ясувалось пізніше, власником цього автомобіля, який відшкодував завданий йому збиток, на що він надав свою власну розписку. Він не може сказати хто саме керував автомобілем «Опель», оскільки не бачив водія в момент пригоди, а коли під`їхав на місце зупинки, то на вулиці вже знаходився ОСОБА_1 та ще один чоловік, ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні зі сторони захисту свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що в день пригоди саме він керував автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_2 , а не ОСОБА_1 , який попросив його сісти за кермо, оскільки той знаходився в стані сп`яніння. Під час руху в районі перехрестя пров. Садовий та пров. Камський в м. Дніпрі він скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда», д/н НОМЕР_2 , який стояв, після чого він залишив місце пригоди, оскільки забув своє посвідчення водія вдома, однак коли повернувся, то на власника автомобіля «Опель» ОСОБА_1 вже склали протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб`єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп`яніння, в тому числі алкогольний, або така особа відмовилась від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Однак, з сукупності доказів зібраних у матеріали адміністративної справи неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху. Зокрема, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до якої, він не керував автомобілем в той день, оскільки передав право керування своїм транспортним засобом іншому водієві ОСОБА_2 .

Такі показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повністю співвідносяться та зіставляються з показаннями свідка ОСОБА_2 , який у судовому засіданні підтвердив, що саме він керував зазначеним автомобілем, власником якого є ОСОБА_1 , на прохання якого він сів за кермо. При цьому допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_3 пояснив, що він не бачив ОСОБА_1 за кермом автомобіля «Опель», оскільки зіткнення відбулось в той момент коли він стояв припаркованим та не слідкував за дорожньою обстановкою, а коли він приїхав на місце зупинки вказаного автомобіля, то всі учасники вже стояли на вулиці.

В той же час необхідно зазначити, що письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , що були відібрані патрульними поліції під час оформлення матеріалів цієї справи, суд не може покласти в основу прийнятого рішення, оскільки повідомлені ним обставини не можуть бути перевірені на достовірність безпосередньо під час судового розгляду. Вказаний свідок на виклики суду не з`явився, а також не повідомив про причини своєї неявки, при цьому слід зазначити, що письмові пояснення свідка не були написані ним власноручно, у зв`язку з чим зафіксовані фактичні дані не можуть бути підтверджені або спростовані, а тому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, не приводить такі показання.

Інших належних та допустимих доказів, на кшталт відеозапису з камер на форменому одязі співробітників поліції, на якому було б зафіксовано момент керуванням водієм ОСОБА_1 автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1 , надано не було, отже суд повинен виходити з наявних фактичних обставин, що зібрані в даній справі.

Слід також враховувати, що рапорт поліцейського не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані посадові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», виконуючи функцію водія, під часу руху такого засобу в районі перехрестя пров. Садовий та пров. Камський в м. Дніпрі, то наявність сумніву про цей факт слід трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції, а тому слід вважати не доведеною винуватість останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним відносно нього протоколом. Отже, вказана особа не може вважатися суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, слід вважати відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння правомірною, а дії співробітників поліції помилковими, оскільки останніми недостовірно було встановлено водія автомобіля «Опель».

З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у його керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Враховуючи те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 патрульною поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко