Справа № 219/6494/21
Провадження № 3/219/2279/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Погрібної Н.М., розглянувши матеріал, який надійшов з Бахмутського районного ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 18.09.2002 р., який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

13 червня 2021 року, о 15 год. 50 хв., в м. Бахмут Донецької області по вул. 1-ша Вокзальна біля будинку № 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Zonder Fisher, об`єм двигуна 49 см-3, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного обстеження на місці (продуття технічного засобу алкотестер «Драгер») та медичного обстеження в установленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся під розпис у протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом надіслання конверту з рекомендованим повідомленням з повісткою про виклик до суду, яка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду ОСОБА_1 не направляв. Наведена поведінка ОСОБА_1 є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, справу розглянуто без участі ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Справа «Пономарьов проти України» (заява 3236/03, рішення від 03.04.2008).

У пункті 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема зі змісту п. 2.9 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП (в редакції станом на 07.06.2020) вбачається заборона водіям, які володіють транспортними засобами та керують ними, перебувати у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння теж утворює склад адміністративного правопорушення згідно п. 2.5 зазначених Правил.

Факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджуються: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких встановлено, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, відеозаписом долученим до протоколу, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності свідків, пояснивши, що він вжив одну пляшку пива. Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких, останній відмовився їхати до наркології, пояснивши, що вжив 0,5 л пива.

Зазначені докази є належними, допустимими, повністю узгоджуються між собою, доповнюють один одного.

За вищевикладених обставин, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання стягнення щодо правопорушника, враховую характер вчиненого ним правопорушення, його особу та вважаю за необхідне накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 17000 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 посвідчення водія не має.

Крім того, враховуючи положення ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 гривень.

Керуючись ст. ст. 33, 130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артеміський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Погрібна