Справа № 431/5068/20
Провадження № 33/810/164/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Чорнухи І.П., представника Східної митниці Держмитслужби Сорокіна Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу заступника начальника Східної митниці Держмитслужби Радченко А.В. на постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 20 липня 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.482 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові, згідно з протоколом про порушення митних правил від 10.11.2020 року № 39/70200/20, 10.11.20 року у 00 годині 10 хвилин на березі річки Деркул, по якій проходить лінія державного кордону України з РФ, інформаційного покажчика № 429/1 на напрямку руху с.Олександрівка (Україна) -с.Тітовка (РФ) прикордонним нарядом було затримано громадянина України ОСОБА_1 , який за допомогою гумового човна намагався перемістити з території України на територію РФ через річку Деркул в асортименті продукти бджольницства, ремні чоловічі, автомобільні запчастини, поза митним контролем, тобто поза розташуванням митного органу, без виконання митних формальностей. Тимчасово було вилучено: м`ясо (209) вартістю 73150 грн.; мерва (840) вартістю 25200 грн.; мембрани (1800) вартістю 36000 грн.; сир (caprino bianco) (406) вартістю 10800 грн.; сир (ctano paclano) (406) вартістю 142100 грн.; ремні в асортименті (2650) вартістю 333500 грн.; човен гумовий Pelican (1) вартістю 3000 грн.; човен гумовий Stealh m:SM 330(1) вартістю 4000 грн., всього 5 943 вартістю 627750 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням заступник начальника Східної митниці Держмитслужби Радченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України накласти штраф в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 462 440,00 гривень з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил та застосувати конфіскацію транспортних засобів - двох гумових човнів, що використовувався для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза митним контролем.

Стягнути витрати за зберігання тимчасово вилучено майна, відповідно до ст. 520 МК України.

Посилаючись на положення ст.ст. 486,487,495,508 МК України вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в діях ОСОБА_1 були наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 482 МК України, про що у відношенні останнього складено відповідний протокол про порушення митних правил.

Судом не було з`ясовано, чому ОСОБА_1 під час судового розгляду змінив свої пояснення, надані ним на час затримання, в яких він підтвердив факт вчинення ним правопорушення. В ході складання процесуальних документів за фактом затримання ОСОБА_1 , останньому адвокатом надавалася правова допомога. Заходів психологічного та фізичного впливу з боку працівників прикордонної та митної служби у відношенні ОСОБА_1 не здійснювалося. З його боку скарг на дії посадових державних органів не надходило.

Також судом не було досліджено докази у справі, а саме: протоколи опитування свідків у справі про порушення митних правил військовослужбовців прикордонної служби ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , фототаблиці (а.с. 10-21), протоколи опитувань свідків ОСОБА_5 (а.с. 38-41) та ОСОБА_6 (а.с. 42-45), які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчинені порушення митних, та не надана їм правова оцінка.

Посилаючись на положення наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 627 «Про затвердження Порядку роботи складу митного органу» положення статті 511 МК України вказує, що під час вилучення предметів порушення митних правил були дотримані вимоги вищевказаних норм, в описі предметів зазначено точні характеристики товару, що відповідають кількісним та ваговим характеристикам вказаним в акті приймання-передачі товарів від прикордонної служби України та протоколі про порушення митних правил.Акт зважування товарів не передбачений жодною нормою МК України та іншими нормативно-правовими актами. Зважування відбувалося під час передавання товару від працівників прикордонної служби та під час прийняття товару на склад митниці його завідуючим з використанням службових електронних вагів СВП-300-5, які мають паспорт № 34.

Також вказує, що нормою МК України не передбачено здобуття таких доказів у справі відносно ОСОБА_1 як встановлення власників автомобілів, що використовувалися для підвезення товарів до митного кордону України та хто ними при цьому керував, чи є ОСОБА_1 власником предметів правопорушення. Також не має доказового значення у справі обізнаність ОСОБА_1 про намір сторонніх осіб здійснити переміщування товарів через державний кордон України.

Посилання суду на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 28.01.2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення є безпідставним та надуманим, та вказане рішення Біловодського районного суду не має жодного правового значення у цій справі.

Заслухавши пояснення представника митниці, який підтримав вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, які були досліджені судом першої інстанції, провівши судові дебати, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У апеляційній скарзі заступник начальника Східної митниці Держмитслужби Радченко А.В. вказує на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, та вина ОСОБА_1 доведена сукупністю письмових доказів у справі у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до Митного Кодексу, а в частині, що не регулюється ним відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст. 486 МК України, ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП та ст.489 МК України - посадова особа при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в ході розгляду справи дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_7 , який складав протокол про порушення митних правил, були досліджені письмові докази, а саме: опис вилучених предметів до протоколу ПМП № 39/70200/20 від 10.11.20 року щодо вилучення у Мохова товарів у кількості 8 найменувань загальною сумою 627 750 грн. (а.с.3-7), опис вилучених предметів до протоколу ПМП № 39/70200/20 від 11.11.20 року щодо вилучення у ОСОБА_1 19 найменувань товару на загальну суму 627750 грн. (а.с. 8);фототаблиці до протоколу про порушення митних правил № 39/70200/20 від 10.11.2020 року(а.с.10-21); копія висновку №-0075 від 30.11.2020 згідно з яким вартість вилучених товарів складає 462 440 грн.(а.с.65-68); протокол опитування ОСОБА_8 , якого перевіряли на причетність до аналогічного правопорушення під час його керування автомобілем КАМАЗ поблизу місця події,(а.с.76-78); постанова Біловодського районного суду Луганської області від 28.01.2021 року (а.с. 100-101) провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, які він підтримав в апеляційному суді, з змісту яких слідує, що він свою провину не визнав, вказав, що порушень митних правил не вчиняв. Його знайомий, ОСОБА_9 запропонував йому завантажити в автомобіль продукти харчування та щось у мішках й вивантажити за місцем прибуття. Інших деталей йому не повідомляв. Вночі, біля річки, автомобілі були зупинені й він почав з іншими особами вивантажувати вантаж з металевого фургону, в якому їхав. Під час розвантажування він був затриманий 10.11.20 року близько 00 годин, інші особи втекли, покинувши транспортні засоби. Він тільки вранці помітив, що транспортні засоби зупинені близько державного кордону й побачив, що знаходилось у мішках. Про намір інших осіб перевозити товари через кордон він не знав, оскільки це не входило в його обов`язки по завантаженню - розвантаженню вантажу. Державний кордон він не перетинав, про що свідчить постанова Біловодського суду Луганської області від 28.01.21 року про звільнення його від відповідальністю за ст. 204-1 ч. 1 КУпАП.

На думку представника митниці ОСОБА_10 , ОСОБА_1 змінив свої показання у суді, що раніше він давав зовсім інші пояснення, де визнавав свою вину. Суд першої інстанції не з`ясував причину цих змін.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що ОСОБА_10 10.11.2020 року склав пояснення ОСОБА_1 , де останній вказував, що він усвідомлював про незаконне переміщення товарів через кордон із України до Росії.(а.с.22-26), разом з тим, 10.11.2020 року інспектором митниці Куліком В.В. був складений протокол про роз`яснення ОСОБА_1 положень Конституції України, зокрема ст.63, де ОСОБА_1 відмовився давати показання проти себе (а.с.29), у протоколі про порушення митних правил № 39 /70200/20 від 10.11.2020 року ОСОБА_1 з протоколом не погодився, зазначивши, що на місце його затримання не було другого човна, що всі доводи він надасть суду. (а.с.6)

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 скористався своїм конституційним правом не свідчити проти себе, що не може бути порушенням суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що на місці події 10.11.2020 року був присутній та приймав участь у завантаженні, розвантажуванні товарів ОСОБА_1 . Доказів, що він придбав, переміщував до державного кордону ці товари й за допомогою човна намагався перемістити товари з України до РФ не надано. Відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував або є власником автомобілів Форд «Транзит» або Газель, що покинуті не встановленими особами на місці події з товаром, або ОСОБА_1 має відношення до товару, який мав переміщатися, або здійснив дії щодо переміщення за допомогою човна через річку, по якій проходить державний кордон України з РФ. Доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про намір сторонніх осіб здійснити переміщування товарів через державний кордон України суду не надано.

В апеляційному суді представник Східної митниці пояснив, що подія відбулася 10.11.2020 року на березі річки Деркул. Факт незаконного переміщення товарів підтверджується протоколами опитування свідків - військовослужбовців прикордонної служби ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , фототаблицею, протоколами опитувань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не були досліджені як докази у справі, які, на його думку, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчинені порушення митних правил, та не надана їм правова оцінка.

Захисник Чорнуха І.П. з цього приводу пояснював, що вказані особи є зацікавленими особами, є працівниками прикордонної та митної служб , а тому їх свідчення не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі та слугувати доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15.04.2020 року та від 20.05.2020 року у справах відповідно № 489/4827/16 та 524/5741/16-а.

В апеляційному судді представник Східної митниці не заявляв клопотання про допит вказаних осіб як свідків .

Перевіряючи вказані доводи представника Східної митниці, суд апеляційної інстанції, вважає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів, суддя відповідно до положень ст.129 Конституції України повинен здійснювати правосуддя незалежно та керуватися верховенством права, основними засадами якого у тому числі є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України , ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин, чи адміністративне правопорушення були вчинені і обвинувачений, або особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є винним у вчиненні цього злочину чи адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу зібраних у даному випадку матеріалів справи про порушення митних правил № 39/70200/20 від 10.11.2020 у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.482 МК України та переданих до суду першої інстанції допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Судом апеляційної інстанції вищезазначені правові позиції ЄСПЛ враховані під час перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення за апеляційною скаргою представника Східної митниці Держмитслужби Радченка А.В.

Нових доказів щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.482 МК України під час повторного дослідження наданих суду першої інстанції вказаних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції не встановив.

Підстав для надання вказаним вище доказам іншої оцінки ніж була надана судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знайшов.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з запереченнями сторони захисту про те, що протокол про порушення митних правил від 10.11.2020 року № 39/70200/20 та в доданому до нього описи відсутнє точне зазначення кількості, міри , ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних засобів та документів. Він не може бути основним та єдиним доказом по справі. Більш того, з показань свідка ОСОБА_7 ,наданих у суді першої інстанції, слідує, що про затримання ОСОБА_1 йому стало відомо від працівників прикордонної служби. При затриманому перебували матеріальні цінності та були покинути два автомобіля біля річки Деркул й товари у мішках.

Виходячи з цього ОСОБА_1 перебував біля річки Деркул не один 10.11.2020 року, але постановою Біловодського районного суду Луганської області від 28.01.2021 року, яку ніхто не оспорював в апеляційному порядку, провадження по справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, тобто у ОСОБА_1 не було доведено наявність дій, спрямованих на спробу незаконного перетину державного кордону з України в Російську Федерацію,поза встановленими пунктами пропуску, з метою незаконного переправлення товарно-матеріальних цінностей через державний кордон України.

Все зазначене суд першої інстанції прийняв до уваги та надав належну оцінку, оскільки воно стосується одній і теж особи ОСОБА_1 , який був затриманий 10.11.2020 року працівниками прикордонної служби та пов`язані у подальшому з діями працівників митної служби.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, та обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з чим погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню як необґрунтована, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Східної митниці Держмитслужби Радченко А.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.482 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду : Є.В. Тополюк