Справа №: 653/1392/21
Провадження № 3/653/895/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 жовтня 2021 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Делалова О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 08.05.2021 року близько 21:29 год. в с. Щасливцеве по вул. Гагаріна, 73-А, ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2102, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засідання адвокат Шевченко А.С. пояснив, що патрульні підійшли до ОСОБА_1 , який тільки стояв біля авто, що підтверджується відеозаписом. Тобто, поліцейськими власне не був зупинений транспортний засіб, а тим паче ними не було проінформовано водія про конкретну причину зупинку з детальним описом її підстав. Також, патрульні без зазначення причин, потребували від ОСОБА_1 документи. Далі працівник поліції сказав, що якась особа їм анонімно в телефонному режимі повідомила про те, що особисто бачила, як водій вживав алкоголь, а потім сів за кермо машини, тому вони з м. Генічеська слідкували за ним та підійшли до ОСОБА_1 для підтвердження чи спростування даного факту. Разом з тим, адвокат вказує на різність подій, на які посилається поліція, оскільки з рапорту вбачається, що автомобіль було саме зупинено на вулиці, тобто він перебував в русі, що не зафіксовано не відео. Також, в рапорті вказано, що саме поліцейськими було помічено як ОСОБА_1 перед магазином начебто вживав алкоголь, а потім сів за кермо, після чого стежили за ним та зупинили на вулиці біля будинку. Таким чином, адвокат стверджує, що вина ОСОБА_1 не доведена, він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, поліцейські його не зупиняли, а з власної ініціативи підійшли та незаконно склали протокол, тому провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши все між собою у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Цією ж постановою Пленуму визначено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

На підтвердження вищевказаних обставин, орган що його склав, були надані такі докази: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт лейтенанта поліції Десятник Л., відеозапис з місця події.

Так, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, складеного 08.05.2021 р. о 21 год. 40 хв. - поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння такі як різкий запах з алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Однак суд вбачає, що в протоколі та в вказаному направленні описані різні ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , що ставить під сумнів обґрунтованість такого доказу.

З відеозапису з місця події вбачається, що автомобіль патрульної поліції зупинився позаду автомобіля ОСОБА_1 , та надалі, патрульні підійшли до нього, який стояв біля цього авто. Тобто, інспектори поліції не зупиняли транспортний засіб, який був у русі, що є обов`язковою ознакою такого правопорушення. Як наслідок, відповідно до положень ч.3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не поінформували водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Далі з відео вбачається, що патрульний без зазначення причин, потребував від ОСОБА_1 документи, після чого почав пояснювати, що до них надійшов дзвінок від особи, яка була свідком того, що він вживав алкогольний напій, після чого керував автомобілем,тому вони з м. Генічеська слідкували за ним та підійшли для підтвердження чи спростування даного факту.

Разом з тим, досліджуючи рапорт лейтенанта поліції Десятник Л. від 08.05.2021 року, суд вбачає, що під час патрулювання інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 біля продуктового магазину побачили, що водій автомобіля ВАЗ 2102, д/н НОМЕР_1 пив щось зі скляної пляшки, після чого почав рух, надалі автомобіль було ними зупинено. Однак, дані події не були зафіксовані на відеокамеру. Під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, на що він відмовився.

Тобто, аналізуючи такі докази як відеозапис з місця події та рапорт поліцейського, суд вважає, що вони суперечать один одному, а також свідчать про різні події у той день, що ставить під обґрунтований сумнів суду про їх достовірність та неупередженість.

Також, суд зазначає, що даний рапорт не може слугувати єдиним та належним доказом факту керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейський є зацікавленою особою, а також складання ним такого документу на підтвердження перебування особи в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, законодавством не передбачено.

До того ж, працівниками поліції не надано жодного доказу, з якого можна було б встановити рух автомобіля та керування ОСОБА_1 ним в цей час. Факт керування автомобілем має бути доведеним поза розумним сумнівом і може підтверджуватися, зокрема, показаннями свідків, які підтвердять саме факт керування, а не факт огляду чи відмови від огляду водія, показами технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, тощо. Однак, таких доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено. Долучений відеозапис факту керування ОСОБА_1 автомобілем не містить, а тому такий доказ не містить всіх ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому є неналежним.

Також, у суду викликає сумнів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння і той факт, що останній не був відсторонений від керування.

Слід зазначити, що судом викликались поліцейські, які складали адміністративний матеріал, для дачі особистих пояснень щодо події або спростування тверджень адвоката щодо невинуватості ОСОБА_1 , однак в судове засідання поліцейські не прибули та свого представника не направили.

Наведене свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів щодо порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130 КУпАП не знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Тобто в даному випадку, відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в силу ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

З огляду на викладене та керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова