КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №756/8197/21

01 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

23 квітня 2021 року, інспектором роти № 2, батальйону №2, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Корабельніковою Катериною Володимирівною було складено протокол серія АББ № 136572 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .

Вказаним протоколом встановлено, що 23 квітня 2021 року, о 21 годині 28 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AlfaRomeo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Малиновського ,13 в м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря- нарколога відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор працівника поліції, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454(чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 (сорок) копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, є невмотивованою.

Зазначає, що у постанові суду першої інстанції зазначено, що він не визнав свою вину, але не вказано аргументи, які були ним наведені на спростування своєї вини. Також постанова не містить опису обставин справи, аналізу і повного переліку доказів та не відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП та п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, можливість направлення водія до медичного закладу існує виключно у випадку його відмови від огляду на місці або незгоди із його результатами незалежно від виду сп`яніння.

Зазначає, що йому не було запропоновано огляд на місці, а отже і немає правових підстав для направлення його на медичний огляд до медичного закладу.

Вказує на те, що поліцейськими не було виписано йому направлення на огляд та не вилучався його автомобіль.

Стосовно посилання суду першої інстанції на постанову Оболонського районного суду м. Києва справа № 756/6644/21 зазначає, що на момент складання протоколу та ухвалення оскаржуваної постанови не можна було стверджувати, що ним вже вчинялось вказане правопорушення двічі протягом року, оскільки постанова Оболонського районного суду м. Києва справа № 756/6644/21 у законну силу не вступила та оскаржувалась в апеляційному порядку.

Зазначає, що у ряді справ ЄСПЛ визнав «по суті кримінальний» характер справ про адміністративне правопорушення, а отже на них поширюються всі відповідні правові гарантії, передбачені Конституцією України, міжнародними договорами та законом, як для осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Звертає увагу, що у ст. 130 КУпАП відсутня можливість у суду диференціювати накладені адміністративні стягнення у залежності від: обставин правопорушення, ступеню алкогольного сп`яніння, виду транспортного засобу, особи правопорушника, віку, сімейного стану, необхідності керування транспортним засобом у зв`язку з роботою, інвалідністю, та іншими обставинами, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України: «Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер».

Стосовно його відмови від огляду на стан сп`яніння зазначає, що встановлення відповідальності за сам факт відмови особи від проведення огляду є порушенням ч. 3 ст. 28 Конституції України.

Зазначає, що вимагання під загрозою юридичної відповідальності від особи дій, пов`язаних з її тілесною недоторканістю, без будь- якого рішення суду, є порушенням закону.

Звертає увагу, що Конституційний Суд України наголошує, що конституційні приписи щодо презумпції невинуватості за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів мають застосовуватися рівною мірою до всіх осіб. Конституція України не допускає звуження чи скасування вказаних гарантій стосовно окремих категорій осіб.

Відтак, водії транспортних засобів також є такою категорією осіб, щодо якої такі обмеження гарантованих Конституцією України та Конвенцією прав є неприпустимими.

Також не погоджується із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, так як це не відповідає ст. 41 Конституції України, оскільки зазначена стаття передбачає виключний перелік випадків примусового позбавлення права власності.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, про день та час слухання справи судом повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та притягуючи його до адміністративної відповідальності, застосовуючи до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. та позбавляючи права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років з оплатним вилученням транспортного засобу, суд першої інстанції посилався на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП .

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2020 року (справа № 758/5811/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Загалом протокол про адміністративне правопорушення серія АББ № 136572 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Зміст встановлених суддею місцевого суду фактичних обставин правопорушення не узгоджується із змістом протоколу, оскільки протокол не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Суд здійснює розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення в межах обвинувачення, викладеного у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду вийшов за межі судового розгляду справи, визначені змістом протоколу про вчинення адміністративного правопорушеннясерія АББ № 136572 відносно громадянина ОСОБА_1 , згідно якого останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.130 КУпАП, а тому саме в цих межах суд перевіряє обгунтованість та доведеність пред`явленого обвинувачення.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АББ № 136572, інспектором роти № 2, батальйону №2, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Корабельніковою Катериною Володимирівною, встановлено, що 23 квітня 2021 року, о 21 год. 28 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AlfaRomeo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Малиновського,13 м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря- нарколога відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор працівника поліції. Диск з вказаним відеозаписом долучений до матеріалів справи та був переглянутий апеляційним судом.

Відповідно до довідки про визначення повторності порушення Правил дорожнього руху, складеної ст. інспектором ВАП УППу м.Києві ДПП ст. лейтенантом Тетяною Смиченко, згідно рішення Подільського районного суду м.Києва від 19.06.2020 року у справі № 758/5811/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., тобто, 23.04.2021 року він повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому його дії при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу та процедури його оформлення ОСОБА_1 в протоколі не зазначив. Вказав лише, що сьогодні залишає автомобіль на місці зупинки.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було запропоновано огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а отже і немає правових підстав для направлення його на медичний огляд до медичного закладу,суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 8 Порядку №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду, вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де такий огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається.

Суд зауважує, що принцип верховенства права вимагає врахування соціального контексту, в якому застосовується правова норма, а також реальних суспільних відносин, що склалися.

Суд враховує, що станом на момент складення протоколу, що розглядається, співробітники поліції забезпечені спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів лише на стан алкогольного сп`яніння. Це алкотестери «Драгер» - прилади для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає. Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці зупинки фактично не мають можливості.

Отже, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що встановлення відповідальності за сам факт відмови особи від проведення огляду є порушенням ч. 3 ст. 28 Конституції України , яка визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в даному випадку водію пропонується пройти огляд у лікаря-нарколога відповідно до вимог закону, як особі, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки і підстави та процедура проведення такого огляду визначені законом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За наслідками перевірки судового рішення суду першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджена належними та допустимими доказами у справі, доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 .

Проте, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 звинуваченню у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та помилково визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.130 КУпАП, а тому постанова Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначенням йому адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Керуючись ч.2 ст.130,ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року скасувати та ухвалити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )на користь держави судовий збір у розмірі 454(чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 (сорок) копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :