ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3385/21 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/818/1485/21 Лисиченко С.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.

за участю секретарів - ОСОБА_1

- Шалімової Ю.О.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - Приходька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

15 лютого 2021 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175771 стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з вказаним протоколом 15 лютого 2021 року о 0125 год. в м. Харкові на перехресті вул. Моісеївська та вул. Шевченка, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони здоров`я, у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держав в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2021 року, винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, або на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суддею прийнята без врахування всіх фактичних обставин справи з порушенням норм процесуального права, а зібрані по справі докази є неналежними та недопустимими.

Зазначає, що дії поліцейських щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки поліцейським в протоколі безпідставно вказані ознаки алкогольного сп`яніння, а сам факт відмови особи від огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки підставою для такого огляду може биту лише ознаки алкогольного сп`яніння яких він не мав.

Посилається, що поліцейським не здійснено жодних заходів щодо відсторонення його від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом на підтвердження вказаних обставин було заявлено клопотання про виклик свідків, яких було викликано, однак у зв`язку з їх неявкою суддею було відмовлено у повторному виклику таких свідків.

Також, як на підставу скасування постанови судді Плоткін Є.В. зазначає, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністравного стягнення, передбачені частиною 2 статті 38 КУпАП, які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Вважає, що суддя помилково вважав строки передбачені статтею 38 КУпАП нормами процесуального права якими слід керуватися під час винесення оскаржуваної постанови, а тому провадження у справі також слід закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , його захисника адвоката Приходька О.І., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

При цьому, суддя вважав, що при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення, необхідно керуватися положеннями статті 38 КУпАП в редакції чинній на день розгляду справи.

Апеляційний суд погоджуються з висновками судді в частини наявності в діях ОСОБА_2 невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки такий висновок є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 15 лютого 2021 року о 0125 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. Моісеївська та вул. Шевченка в м. Харкові був зупинений поліцейськими за невиконання вимог дорожнього знаку. Під час винесення поліцейським постанови за частиною 2 статті 122 КУпАП у ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», на що ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 175771 від 15 лютого 2021 року за невиконання ОСОБА_2 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді в цій частині відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським в протоколі безпідставно вказано про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а сам факт відмови особи від огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП та положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський є спеціально уповноваженим суб`єктом на виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а водій відповідно до положень пункту 2.5 ПДР України на вимогу поліцейського зобов`язаний пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо невідсторонення його поліцейськими від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративні правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки згідно рапорту поліцейського автомобіль «Hyundai Tucson» було залишено на місці зупинки без порушень ПДР України, що відповідає вимогам частини 1 статті 266 КУпАП, частини 3 статті 2652 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_2 автомобілем не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, апеляційний суд враховує, що за обставинами події, які мали місце 15 лютого 2021 року о 0125 год. на перехресті вул. Моісеївська та вул. Шевченка в м. Харкові, поліцейським винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Данні про оскарження ОСОБА_2 вказаної постанови поліцейського в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами по справі, оскільки свідків належним чином не встановлено та в судовому засіданні вони не допитувались, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з клопотанням про допит свідків під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 не звертався.

Враховуючи встановлені у справі обставини та докази, які містяться в матеріалах справи, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд, не погоджується з висновком судді в частині строків накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, виходячи з наступного.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 2 статті 8 КУпАП встановлено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

16 лютого 2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX.

Закон України № 1231-IX набрав чинності 17 березня 2021 року.

Вказаним законом доповнено статтю 38 КУпАП частиною 6 такого змісту: адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Також, вказаним законом, частину 1 статті 130 КУпАП викладено в новій редакції, якою посилена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Враховуючи, що на момент вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення (15 лютого 2021 року) діяла редакція частини 2 статті 38 КУпАП яка передбачала, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, апеляційний суд, приходить висновку, що суд першої інстанції повинен був керуватися положеннями частини 2 статті 8 КУпАП та обраховувати строки накладення адміністративного стягнення відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП в редакції Закону України № 114-IX від 19 вересня 2019 року, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року посилено адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а також збільшений строк накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з висновками судді про те, що при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення, необхідно керуватися положеннями статі 38 КУпАП в редакції чинній на день розгляду справи, оскільки положення статті 38 КУпАП є матеріальною нормою права, яка регулює загальні положення порядку та строків накладання адміністративного стягнення, а не є питанням здійснення провадження з розгляду справ про адміністративне правопорушення та є складовою частиною інституту призначення покарання.

Вказане вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 29 серпня 2018 року по справі № 663/537/17.

З огляду на викладене, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про закінчення строків накладення адміністративного стягнення та виходячи з положень статті 38, пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, оскільки строк накладення адміністративного стягнення закінчився 15 травня 2021 року, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП скасовує постанову судді як таку, що винесена в порушення норм матеріального права та приймає нову постанову про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 7, 8, 38, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 2652, 266, 268, 278-280, 284, 294, 295, 296 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна