КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Борт Павлом Сергійовичем, який діє на підставі договору, на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2021 визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (а.с. 9).

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що апелянт дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначає, що автомобіль, яким він керував зламався, тому він зупинився та чекав на аварійну допомогу, і лише після цього, до нього підійшли поліцейські та запропонували пройти тест на стан сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 зазначив, що він не є суб`єктом ст. 130 КУпАП та не зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння (а.с. 11-16).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Ботр П.С. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Дослідивши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту протоколу серії ААБ № 307195 від 27.09.2021, ОСОБА_1 27.09.2021 о 23:15 год. в м. Києві по вул. Тернопільська, 7а керував транспортним засобом Subaru Justy з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації і рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager відмовився на боді камеру АА-00281, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307195 від 27.09.2021, записом з боді камери АА-00281.

Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Згідно пунктів 2, 4, 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, якими відповідно до п. 3 цієї Інструкції є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, в нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що поліцейські повідомили водія. Після чого на виконання вимог Інструкції запропонували огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою, на що водій відмовився.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного пристрою та від проходження огляду у медичному закладі була зафіксована на бодікамеру АА-00281, така фіксація порушення ПДР передбачена ч. 2 ст. 266 КУпАП.

З відеозапису бодікамери вбачається, що ОСОБА_1 на камеру зізнався, що випив бокал пива.

Доводи апелянта про те, що він не є суб`єктом ст. 130 КУпАП, оскільки не керував автомобілем, спростовуються матеріалами справи, а саме, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що керував транспортним засобом до виходу автомобіля з ладу.

Допитана в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_2 у своїх вільних поясненнях зазначила, що перебувала з ОСОБА_1 в автомобілі, до того моменту як автомобіль зупинився з невідомої їй причини. Поліцейські під`їхали до їхньої машини хвилин через 15, і увесь цей час ОСОБА_1 з автомобіля нікуди не відлучався.

Окрім того, сам ОСОБА_1 не надав суду доказів того, чи дійсно його автомобіль вийшов з ладу у даному місці і саме у цей час, яка причина поломки і яким чином він її усунув.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду зафіксована у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та відеозаписом на диску з місця події.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час вивчення матеріалів справи та дослідження їх в судовому засіданні, оскільки відсутні порушення, на які звертає увагу апелянт.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Борт Павлом Сергійовичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура