Єдиний унікальний номер судової справи 490/6531/20
Номер провадження 33/812/34/21 Головуючий у місцевому суді: Подзігун Г.В.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження міста Миколаєва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2020 року встановлено, що 23 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 23 вересня 2020 року о 09 годині 10 хвилин у місті Миколаєві по проспекту Героїв України, біля будинку №3А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі Hyundai Matrix, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважний не слідкував за зміною дорожньої обстановки під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки і моделі BMW 528 I, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.б п.2.3, п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що наступає відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення, який складено лише зі слів одного з учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Стверджував, що автомобіль, яким він керував рухався по лівій смузі руху, оскільки правий ряд перекрив вантажний автомобіль, у якого блимали аварійні вогні та перед яким був встановлений аварійний знак.

Вказував на те, що поліцейськими під час складання протоколу не були залучені свідки та не було відібрано відеозапис з наявного у водія ОСОБА_2 відеореєстратора.

Також наполягав, що місце зіткнення, зазначене на схемі ДТП зі слів водія ОСОБА_2 не відповідає фактичному місцю зіткнення, оскільки зазначене за 3 метра від транспортних засобів, що є фізично неможливим, оскільки, враховуючи гальмівний шлях, повинно бути не менше 14 метрів.

Також вважав, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, оскільки в судове засідання не були викликані свідки та учасники досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, а за відсутності відеозаписів та пояснень свідків, не можна стверджувати про винуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (ст. 251 КУпАП).

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить ст.256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (п.3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, далі - Інструкція).

Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х Інструкції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.13.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме п.13.1 Правил дорожнього руху України, яка зазначена в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року (з наступними змінами і доповненнями) та п.1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вищеназваними Правилами.

Так, пп.б п.2.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що 23 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №295921, згідно якого останній 23 вересня 2020 року о 09 год. 10 хв. керував транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Hyundai Matrix, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві по проспекту Героїв України біля будинку №3А та був неуважний, не слідкував за зміною дорожньої обстановки під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки і моделі BMW 528 I, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку.

Внаслідок ДТП вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.б п.2.3 та п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Водії вищезазначених транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди.

Так, в письмових поясненнях, відібраних відразу після ДТП у водія ОСОБА_1 та в письмових запереченнях, наявних в матеріалах справах про адміністративне правопорушення, зазначено, що останній керував транспортним засобом по проспекту Героїв України в місті Миколаєві, рухався в лівій смузі для руху з приблизною швидкістю руху 50 км/год. та не змінював смугу руху. Зрівнявшись з вантажним автомобілем, який стояв у правій смузі для руху, та проїхавши за нього біля п`яти метрів почув звук, який нагадував удар по корпусу автомобіля. Як вияснилось, водій транспортного засобу - автомобіля марки і моделі BMW 528 I, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в одному напрямку з транспортним засобом ОСОБА_1 , виїхавши на зустрічну полосу почав обгін, що призвело до контактування вказаних транспортних засобів.

В письмових поясненнях, відібраних відразу після ДТП у водія ОСОБА_2 зазначено, що останній керував по проспекту Героїв України в місті Миколаєві транспортним засобом, який рухався в лівій смузі для руху, а ОСОБА_1 не дотримавшись бокового інтервалу допустив контактування автомобілів.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП від 23 вересня 2020 року (далі - Схема), на якій зафіксовано точку зіткнення транспортних засобів (№3), а також точку зіткнення транспортних засобів зі слів водія транспортного засобу автомобіля марки і моделі Hyundai Matrix, реєстраційний номер НОМЕР_1 (№8) (а.с.2).

У Схемі також зазначені пошкодження транспортних засобі: автомобіль марки і моделі Hyundai Matrix, реєстраційний номер НОМЕР_1 має пошкодження переднього лівого крила та лакокрасочного покриття. Автомобіль марки і моделі BMW 528 I, реєстраційний номер НОМЕР_2 має пошкодження заднього правого крила, задньої правої дверці (а.с.2 зворот).

Проте ці відомості не дають можливості суду достеменно встановити механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах, що могло би свідчити про те, який з транспортних засобів створив аварійну ситуацію.

При цьому, сам по собі факт зіткнення без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія у невиконанні вимог п.п.б п.2.3 та п.13.1 Правил та є порушенням презумпції невинуватості.

На переконання суду відповідальність ОСОБА_1 за неуважність (п.п.б п.2.3 Правил), недотримання безпечного бокового інтервалу (п.13.1 Правил) може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми необачливими діями порушив Правила та створив аварійну ситуацію.

В судовому засіданні апеляційного суду кожен з водіїв наполягав на власній версії події, що мала місце 23 вересня 2020 року. Так, на підтвердження своєї версії ОСОБА_1 також посилався на локалізацію та характер пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 та відсутність пошкоджень свого автомобіля, а також на напрямок удару. Доказів, які би спростовували ці твердження, матеріали справи не містять.

Свідків дорожньо-транспортної пригоди, якими могли бути у тому числі, і водії вантажівки про яку зазначають учасники справи, працівники поліції не виявили та не допитали.

Усунути перелічені недоліки та суперечності в судовому засіданні, тим більш зі спливом значного часу з моменту події, неможливо, що вплинуло і на достеменність встановлення вини ОСОБА_1 в порушенні п.13.1 Правил.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що надані суду докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та схема, яка містить неузгодженість з поясненнями учасників пригоди, а також письмові пояснення, які також не усувають зазначених вище протиріч, самі по собі не можуть ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди щодо її дійсних причин.

Отже, докази, які надані суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні пп.б п.2.3 та п.13.1 Правил.

При цьому апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови місцевого суду, не дає оцінку діям водія ОСОБА_3 , оскільки наявність або відсутність в діях інших водіїв порушень Правил дорожнього руху України, які, як вважає апелянт, також призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди - не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 у конкретній дорожній обстановці вимог пп.б п.2.3 та 13.1 Правил та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова