Номер провадження: 33/813/119/21
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/17037/20

Номер провадження: 33/813/119/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 21.09.2020 року о 21 годині 50 хвилин в м.Одесі пл. Привокзальна, 2, керуючи автомобілем GEELY EMGRAND 7, номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 , та у порушення п. 2.10а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, поїхав з місця ДТП.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 543969 від 27.09.2020 року за ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції взято до уваги протокол серії ДПР №543969, який був складений не на місці ДТП та без участі ОСОБА_1 , без жодних доказів, що ОСОБА_1 є учасником ДТП. Та на момент розгляду справи ОСОБА_1 не було визнано винним у скоєнні ДТП. Згідно Конституції України апелянт не зобов`язаний та має право не доводити невинуватість.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП України.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що факт скоєння ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №543969 (а. с. 1 - 3), схемою місця ДТП від 21.09.2020 року (а. с. 4 - 5), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 6).

Крім того, апеляційним судом встановлено, що за результатами розгляду справи № 522/18123/21, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В подальшому, вказану у попередньому абзаці постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року було змінено в частині накладення стягнення постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2020 року. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп..

Отже ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП місцевим судом, з чим в подальшому погодився і суд апеляційної інстанції.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені устаттях 247 і 280 КУпАП. Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Оскільки ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , суд враховував характер правопорушення, данні про винну особу.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність суддею при розгляді справи не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення винуватості апелянта у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються вищенаведеними встановленими апеляційним судом фактами визнання останнього судом першої інстанції винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим в подальшому погодився і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін