Справа № 467/694/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Савчук О.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, працюючого охоронцем в Костянтинівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності притягувався: 10.07.2021 року за ч.5 с. 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

за ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 10 липня 2021 року о 21:08 год. ОСОБА_1 на вул.. Набережна в смт. Костянтинівка Вознесенського району керував мопедом марки «Сузукі», без державного реєстраційного номера, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, 10 липня 2021 року о 21:08 год. ОСОБА_1 на вул.. Набережна в смт. Костянтинівка Вознесенського району керував мопедом марки «Сузукі», без державного реєстраційного номера, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку було здійснено шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоно кольорів та застосуванням спеціального звукового сигналу.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4., 8.9. «б» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов, з урахуванням пояснень самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП та встановивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, тобто ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, визнав і підтвердив відображені у протоколах відомості щодо часу, місця та способу вчинення кожного із правопорушень.

Тож, за таких обставин, розглядаючи справу у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суд, виходив із такого.

Стосовно питання вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина перша статті 130 у редакції Закону №1231-IX від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», яка діє з 17.03.2021 року, установлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У свою чергу, порядок огляду, тобто, виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно п.2 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) ( п.п.6,7 Розділ 1 Інструкції).

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється ( ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним ( ч.5 ст. 266 КУпАп).

Тож, суд, дослідивши надані у його розпорядження докази, установив дійсний факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (мопедом) в стані алкогольного сп`яніння, а порядок проведення його огляду на такий стан було дотримано таким чином, аби належність і допустимість цієї установленої законом процедури не викликала обґрунтованих сумнівів.

Ці висновки суду підтверджуються рядом досліджених судом доказів, як то, даними протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №210390 від 10 липня 2021 року, щодо часу, місця, транспортного засобу та безпосередньо самого способу учинення правопорушення, у тому числі й особи порушника.

Відповідність процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції вимогам перевірена шляхом дослідження відеозапису, що доданий до протоколу.

Згідно роздруківки спеціального технічного засобу, результат тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння склав 0,40 %, а згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 згодний із результатами огляду.

Тож, усі ці докази є належними, так як самі по собі і в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у цій справі, щодо події адміністративного правопорушення (часу, місця, способу вчинення, у тому числі й отримання результатів огляду), мотивів, мети і спрямованості умислу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказані докази є допустимим, так як сам протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту і форми, а даних про те, що додані до нього матеріали отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України або здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, становлено не було.

А порядок самого огляду на стан сп`яніння відповідає вимогам закону.

Таким чином, шляхом дослідження наданих доказів у сукупності, у тому числі, їх обсягу, установлено, що було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 винний у його вчиненні і підлягає адміністративній відповідальності.

Щодо питання учинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то суд відмічає таке.

Зокрема, згідно п. 2.4. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9. «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Адміністративна відповідальність де за ч.1 ст. 122-2 КУпАП настає у разі невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У даному випадку подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, як то, даними протоколу про адміністративне правопорушення БД №260799 від 10 липня 2021 року, та відеозаписом із реєстратора, що перебуває в службовому автомобілі поліцейського, а так само і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відеозапис фіксує дані щодо перебігу події, у тому числі й факт подання сигналу поліцейським за допомогою проблискових маячків синього та червоно кольорів.

Разом із цим, суд виключає із висунутого обвинувачення твердження про порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.9. «б» ПДР України, позаяк, він не зобов`язує водія дотриматись якогось правила чи то утриматись від виконання якихось дій.

Інакше кажучи, він носить інформативний характер, і не установлює певне правило поведінки і не регламентує ті чи інші дії а тому вимоги цього пункту не можуть бути порушені водієм чи іншою особою, яка керує ТЗ.

Між тим, виключивши із обсягу звинувачення твердження про порушення вимог п. 8.9. «б» ПДР України, суд визнає доведеним і дійсним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4. ПДР України, і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була здійснену у встановленому порядку (згідно п. 8.9. «б» ПДР України).

Відповідно, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тож, при накладенні адміністративного стягнення на нього суд враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь його небезпеки, як для суспільства у цілому, так і для окремих громадян, особу ОСОБА_1 , який працевлаштований, притягувався, до адміністративної відповідальності за правопорушення на транспорті, а також ступінь його вини, тобто, те, що він діяв умисно і усвідомлював характер свого діяння і його караність, у тому числі відсутність виключних обставин, які змусили його керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а так само і обставин, що виключають адміністративну відповідальність і собою указують на факти неосудності ОСОБА_1 .

Адже, закон у будь якому випадку забороняє керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і будь які причини, що спонукали сісти за кермо в нетверезому стані, не можуть виправдати такі дії особи.

Бо ЄСПЛ, зокрема, у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, вказав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водночас, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

За такого суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення згідно із правилами, що установлені у ст. 36 КУпАП, спочатку за кожне окремо у межах санкцій ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП та остаточно у межах санкції, встановленої за більш серйозне із числа вчинених правопорушень, об`єднавши справи про адміністративні правопорушення.

Таке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, у тому числі, ураховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При цьому, як пояснив порушник, він не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, у той час, як матеріалами справи це не спростовано.

Відповідно, стягнення за ч.1 с. 130 КУпАП на нього слід накласти, як на іншу особу, яка керувала транспортним засобом, а не як на водія, тобто, лише у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, у порядку ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 454,00 грн. (.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення №467/694/21 (провадження №3/467/231/21) та справу про адміністративне правопорушення №467/696/21 (провадження №3/467/233/21) об`єднати за єдиним унікальним номером №467/694/21 та номером провадження -№3/467/231/21.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 153 (сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, як встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення постанови становить 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца