Справа № 355/509/20 Головуючий в суді І інстанції - Коваленко К.В.
Провадження № 33/824/107/2021 Доповідач в суді ІI інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Литвиненко Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Литвиненка Р.С. на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 квітня 2020 року, о 21 годині 37 хвилин на 57 км. а/д Київ - Харків в Баришівському районі Київської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 21061» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Drager» 7510 в присутності двох свідків, результат тесту 2,80 %.

У апеляційній скарзі захисника Литвиненко Р.С. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки розгляд був проведений у його відсутність, а відтак останній був позбавлений можливості надати суду першої інстанції пояснення з приводу обставин події, яка мала місце 13.04.2020. Так, захисником зазначено про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира, однак через психологічний тиск та погрози працівників поліції був змушений пройти огляд на стан сп`яніння, хоча дана процедура до пасажирів транспортного засобу чинним законодавством не передбачена. Поряд з цим, звернув увагу, що судом першої інстанції безпідставно не було викликано свідків. На думку апелянта, суд мав можливість забезпечити розгляд справи протягом розумного строку та викликати свідків. Крім того, звернув увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги поліцейських пройти такий огляд. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити; свідка ОСОБА_2 , інспектора патрульної поліції Довбенка Д.В.,

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягаєз наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу у нього виявлено алкоголь 2,80 проміле;

роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якої результат тесту становить 2,80 проміле;

відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано обставини огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння;

розпискою ОСОБА_2 про отримання ним на зберігання транспортного засобу «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_1 ;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на неповноту та необ`єктивність розгляду справи судом першої інстанції спростовуються зібраними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира є безпідставними.

Так, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час переслідування автомобіля ВАЗ та подальшої його зупинки працівниками поліції в автомобілі перебувала лише одна особа. Після зупинки транспортного засобу та під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у останніх виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він дав свою згоду. З вказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував того факту, що саме він керував вказаним транспортним засобом. В матеріалах справи наявна роздруківка з приладу Драгер, відповідно до якої, за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту становить 2,80 проміле.Також, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду становить 2,80 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у вказаному акті огляду. При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13.04.2020 року щодо ОСОБА_1 , в ньому викладені фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 з викладеними обставинами погодився, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також та обставина, що саме ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу та що в автомобілі на момент зупинки більше нікого не було, була підтверджена показаннями інспектора БПП в м. Бориспіль Довбенка Д.В., який був допитаний в суді апеляційної інстанції. При цьому ОСОБА_3 також пояснив, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд було проведено у присутності двох свідків та будь - яких зауважень щодо результатів огляду ОСОБА_1 висловлено не було. Після проведення огляду та встановлення факту перебування ОСОБА_4 в стані алкоголього сп`яніння, останнім на місце зупинки було викликано знайомого, який забрав вказаний транспортний засіб.

Крім того, з вказаного відеозапису також вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, ним не заявлялось клопотання про надання йому Сертифікату на прилад «Драгер» та свідоцтва про повірку засобу Драгер, які надаються поліцейським на вимогу особи, щодо якої проводиться огляд (п.5 р.2 Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/73).

Також матеріали справи не містять будь - яких даних на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо застосування до ОСОБА_1 тиску з боку працівників поліції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015р.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, ці свідки засвідчили згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та його згоду з результатами такого огляду та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Крім того, нормами КУпАП не передбачено необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків, сутність яких повністю узгоджується із даними, встановленими за допомогою відеозапису із нагрудної камери поліцейського. Будь яких суперечностей між фактичними даними, встановленими із пояснень свідків та фактичними даними, встановленими із інших доказів, в тому числі і із зазначеного відеозапису, у ході розгляду справи не встановлено.

Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився з результатами такого огляду, а тому поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення.

Суд звертає увагу на те, що розгляд цієї справи був проведений у відсутності ОСОБА_1 , чим були порушені його процесуальні права, у тому числі і право на захист.

Проте, ці права ОСОБА_1 були поновлені у суді апеляційної інстанції, де він приймав участь у судовому засіданні, був представлений захисником, мав можливість висунути усі аргументи та надати усі докази на свій захист. Проте, наведені ОСОБА_1 і його захисником аргументи та надані докази не спростовують висновків, зроблених суддею у постанові від 23.06.2020року, не указують на незаконність цієї постанови та на необхідність її скасування. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що наведена обставина не може бути підставою для скасування постанови ухваленої щодо ОСОБА_1 .

Також суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки вказані показання суперечать матеріалам справи та наявним в них доказам та крім того, спростовуються показаннями інспектора БПП в м. Бориспіль Довбенка Д.В., який був допитаний в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни постанови судді Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 не встановлено, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Литвиненка Р.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька