запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/579/21Головуючий у 1-й інстанції Філіпова І.М.
Єдиний унікальний №334/3091/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шевченка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шевченка Олександра Ігоровича на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 23.04.2021 року о 22.25 год. в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, буд.189 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі захисник Шевченко О.І. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи, упереджено поставився до її розгляду, не надав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи. Відсутні відомості про технічний засіб за допомогою якого здійснювалась відеофіксація обставин, що є підставою вважати такий доказ неналежним та недопустимим. При складані протоколу про адміністративне правопорушення свідки не залучались, а також відсутні підтвердження, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Шевченка О.І., які в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №102806 від 23.04.2021року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці які не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. Велась відео фіксація обставин. Від ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився.

- направленням на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, в якому викладені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.3);

- таблицею на особу з архівом правопорушень;

- відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що під час несення служби екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_1 . Підійшовши до транспортного засобу поліцейський повідомив, що помітив, як водій пересів на заднє сидіння та роз`яснив недоречність таких дій. Згодом встановлено, що присутній в авто чоловік - ОСОБА_1 . Так, стверджуючи, що він не є водієм зупиненого транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився надавати документи на транспортний засіб, а також водійське посвідчення. Пояснив, що водій вийшов з авто, куди пішов не знає. Згодом, на уточнююче питання поліцейського сказав, що водій перебуває вдома, де той живе він не знає. Після пояснення працівника поліції щодо наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, на пропозицію пройти відповідний медичний огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. З плином певного проміжку часу на місце зупинки транспортного засобу приїхав батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він є водієм зупиненого авто та надав поліцейським документи на транспортний засіб. Після роз`яснень поліцейськими обставин та факту складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП та постанови за ч.1 ст. 126 КпАП, останній в присутності його батька ОСОБА_3 відмовився від отримання копій зазначених документів та ознайомлення з ними.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав факт керування ним того вечора зазначеним автомобілем.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

Диспозицією ст.130 КпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено.

Відповідно до ст.251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 102806 від 23.04.2021 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. Із зазначеним протоколом ОСОБА_1 не ознайомлювався та копію його не отримав через власну відмову, про що зроблені відповідні записи у протоколі. Жодних пояснень чи зауважень до протоколу також подано не було.

Окрім іншого, велась повна відеофіксація обставин події що спростовує необхідність залучення двох свідків.

Відтак, будь-яких порушень при фіксації адміністративного правопорушення та оформленні доданих до протоколу матеріалів апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості такого доказу як диск з відеозаписом обставин правопорушення є неспроможними, та жодним чином не спростовують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки судом сприймаються критично, адже з відео файлів фіксації обставин вбачається, що поліцейський всіляко намагався роз`яснити ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу, підстави вважати що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, його права, обов`язки а також правові наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського. Втім ОСОБА_1 , виражаючи своєю поведінкою неповагу до представника поліції не бажав а ні слухати його, а ні надавати відповіді чи пояснення на його питання.

До того ж ОСОБА_1 та його захисник приймали участь при розгляді справи як судом першої інстанції так і перегляді апеляційним судом. Що свідчить проте, що ОСОБА_1 не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази. Але жодних доказів, які могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, як районному суду так і суду апеляційної інстанції надано не було. Тому передбачені ст.268 КпАП права особи на переконання суду не порушені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Шевченка Олександра Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 334/3091/21