Справа № 214/8463/21
3/214/2724/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №275591 від 25 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу слідує, що 25 вересня 2021 року о 22 год. 49 хв. водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр. Гагаріна, буд. 27, Саксаганського району в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, з метою виявлення алкогольного та наркотичного стану сп`яніння відмовилася в присутності двох свідків. Від керування відсторонена шляхом передачі автомобіля тверезому водію. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сторчеус Г.М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Крім того, захисник подав письмове заперечення, в якому зазначив про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому просив провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Свою позицію мотивував тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а також усіх необхідних відомостей, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. Так, патрульними поліцейськими було зазначено, що у громадянки ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, для встановлення ознак сп`яніння, працівниками патрульної поліції не проводився, а тому встановити чи наявні ознаки сп`яніння у останньої неможливо. Також, у змісті протоколу про адміністративне правопорушення в частині додатків до протоколу зазначається «відеозапис». Разом із цим, у протоколі не містяться відомості про здійснення певної відеофіксації на бодікамеру АЕ00177, хоча такі відомості зазначені у рапорті поліцейського, до протоколу відповідний засіб відеофіксації не додано. Крім того, в супереч вимог ч.2 ст.266 КУпАП у протоколі відсутня інформація проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків і відсутні їх підписи. Таким чином, вимоги ст.266 КУпАП працівниками патрульної поліції не були виконані, що в свою чергу свідчить про незаконність та необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Окрім того, звертає увагу суду, що того вечора разом з ОСОБА_1 їхав пасажир, який вживав напередодні алкогольні напої, у зв`язку із чим з машини громадянки ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю, який відчули працівники патрульної поліції, коли підійшли до машини останньої. Також, звертає увагу суду, що долучені до справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є бланкетними, написаними однією рукою, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 . Також, в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП КБЛПД ДОР, для проходження медичного огляду, проте з даним документом на місці події її ніхто не ознайомлював та не пред`являв. Крім того,працівниками патрульної поліції в супереч вимог п. 5 ІІІ Розділу «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», були зроблені виправлення у графі тимчасово вилучених документів, що в свою чергу унеможливлює встановити які саме документи були вилучені. Також, зазначив, що працівником патрульної поліції на окремому аркуші паперу, була надана додаткова інформація, в якій останній просить вважати недійсною зазначену у додатках до протоколу - картку обліку правопорушень, оскільки повторності в даному випадку не було. А тому вважає, що вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який викликає сумніви щодо вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, яка таким правом не скористалася, тому з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, позиції захисника, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Сторчеуса Г.М., оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової їх участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, враховуючи позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо пред`явлення вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, під час дослідження змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ №275591 від 25 вересня 2021 року, складеного щодо ОСОБА_1 , судом встановлено, що при його складанні інспектором патрульної поліції, хоча і викладено об`єктивну сторону правопорушення в аспекті порушення п.2.5 ПДР України, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, водночас зазначені обставини викликають сумнів в їх достовірності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, як у центральному обвинувальному документі по справі, в частині додатків до протоколу зазначено «відеозапис», у рапорті поліцейського Коваля О. зазначено, що відеофіксація проводилась на бодікамеру АЕ 00177.Проте, протокол про адміністративне правопорушення серії АББ №275591 не містить відомостей про здійснення певної відеофіксації, відсутнє посилання на те, ким її було здійснено, яким технічним засобом, кому він належить, чи попереджалась особа про те, що відбувається відеофіксація тощо. Будь-яких доказів щодо наявності такої відеофіксації до матеріалів даної адміністративної справи не додано. Відтак у разі появи будь-якого відео, такий доказ вважається неналежним та недопустимим з процесуальної точки зору, у зв`язку із незаконністю його створення, а його застосування є неприпустимим. При цьому, ст.62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду по справі №524/5536/17 від 15.11.2018.

Крім того, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо наявності виправлень у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №275591 відносно ОСОБА_1 , що суперечить вимогам п. 5 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яким передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне затримання, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне затримання підписано особою, щодо якої його складено.

Після дослідження вищевказаного протоколу судом встановлено, що працівниками патрульної поліції були зроблені виправлення у графі тимчасово вилучених документів, що в свою чергу унеможливлює встановити які саме документи були вилучені. Так, працівником патрульної поліції ОСОБА_4 на окремому аркуші паперу, була надана додаткова інформація, в якій останній просить вважати недійсною зазначену у додатках до протоколу - картку обліку правопорушень, оскільки повторності в даному випадку не було. Тому, суд приходить до висновку, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який викликає сумніви щодо вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Окрім того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за умови очевидної наявності ознак сп`яніння. Так, визначаючи склад вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, в розумінні розділі ІІІ Інструкції, визначальним для надання результатів про проходження саме медичного огляду особою на стан алкогольного сп`яніння є виключно результати лабораторних досліджень біологічного середовища вказаної особи (крові, слини, змивів поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук тощо).

В підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених в протоколі обставинах, до матеріалів справи додано «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 25.09.2021. Проте, таке направлення не є належним та допустимим доказом, та не може бути прийнято судом. Так, пояснення, відібрані у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені на бланках, де вказаними вище особами зазначені пояснення з приводу обставин, свідками яких вони були: відмова ОСОБА_1 пройти огляд, зазначені анкетні дані та проставлений підпис, при цьому, вказані пояснення заповненні ідентично, без сумніву одним почерком, що викликає сумнів у їх достовірності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, із досліджених матеріалів справи встановлено, що при складенні вищевказаного протоколу відносно ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції не було зазначено, що відбувалася відеофіксації на відповідні бодікамери. Проте, у рапорті поліцейського Коваль О. від 25.09.2021 міститься вказівка, що відеофіксація проводилась на бодікамеру АЕ 00177.

Інших законних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про обставини відмови ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд 25.09.2021, окрім письмових пояснень, відібраних у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що викликають сумніви у їх достовірності, та спростовували твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Сторчеуса Г.М., що ОСОБА_1 з даним документом на місці події ніхто не ознайомлював та не пред`являв, суду не було надано.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Згідно зі ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, в той час як в ході судового розгляду встановлено грубі порушення процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко