Справа № 615/1661/21
Провадження № 3/615/482/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П. за участю захисника особи, яка притягується до адмінвідповідальності Мусаєва Т.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чутове Полтавської області, громадянина України, одруженого, що має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, офіційно працює за кордоном водієм, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №446697 від 21.10.2021 року, складеного поліцейським СРПП Скляренко О.О., ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 21.10.2021 року о 21:30 год. по вул. Харківській в м. Валки керував т/з ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у Валківській ЦРЛ та продуття газоаналізатора-алкотестера Драгер відмовився. На думку інспектора, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні захисник Мусаєв Т.С. вказав, що ОСОБА_1 працює далекобійником за межами території України, вдома буває дуже рідко, тому з`явитися в судове засідання не має можливості з поважних причин, вину не визнає повністю.

Пояснив, що 21.10.2021 року ОСОБА_1 рухався по вул. Стадіонній в м. Валки, де зупинився через несправність колеса, щоб замінити. На підмогу приїхав брат. Близько 21-00 год. під`їхали працівники поліції, які розпитавши, що сталося, почали запитувати, хто був за кермом, на що ОСОБА_1 вказав, що він. Після чого вони почали пред`являти до нього претензії, що нібито він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Звернув увагу на безпідставність обвинувачення, так як взагалі не вживає алкоголь, оскільки постійно перебуває за кермом, що є основним і єдиним заробітком сімї. Не дивлячись на те, що пред`являв посвідчення водія, працівники поліції запропонували поїхати до відділення поліції для встановлення особи, де тримали декілька годин, вимагаючи грошові кошти за не притягнення до адміністративної відповідальності, тримали в камері, знімали на телефон. За таких обставин змушений був давати пояснення, яких бажали працівники поліції, лише після цього відпустили. З цього приводу ОСОБА_1 має намір звернутися до правоохоронних органів.

Посилаючись на численні порушення під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, просив закрити провадження у справі за відсутності події.

Неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши надані матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №446697 від 21.10.2021 року, в якому додатками до нього значаться: диск з відеозаписом, акт огляду на стан сп`яніння. Будь-які документи, в тому числі посвідчення водія, не вилучалися.

Суддя приймає до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності особи. Замість його підпису значиться слово «відмова». Разом з тим, зазначення та підписи свідків, які б засвідчили відмову особи від виконання процесуальних дій, протокол не містить.

Зі змісту акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів слідує, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку із виявленими ознаками, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя та тремтінням пальців рук, за допомогою газоаналізатора-алкотестера Drager.

Акт огляду, як і протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності особи, містить не засвідчений свідками запис про відмову, що підтверджує недопустимість доказу.

На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 керував т/з, як і будь-яких дій, які б свідчили про його винуватість в інкримінованому правопорушенні, що не дає змоги встановити істину у справі.

Суддя вважає слушними зауваження захисника щодо недопустимості як доказу відеозапису, який триває лише 1 хв. На ньому ОСОБА_1 сидить в темному приміщенні, роздягнутий, хоча вже кінець жовтня, а невідома особа запитує: чи визнає вину, чи вживав алкоголь, що не відповідає як нормам моралі, так нормам закону. Оформлений у відповідності до вимог інструкції відеозапис подій, тобто від зупинки т/з до складення протоколу про адміністративне правопорушення, здійснений на бодікамеру, матеріали справи не містять.

Відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння підтверджує пояснення захисника про те, що працівники поліції не пропонували особі проходити будь-який огляд, драгер взагалі був відсутній, що свідчить про фальсифікацію доказів.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення та притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлено Розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ст.130 КУпАП передбачає відповідальність у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення (п.4).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5).

П.1 розділу VII Інструкції від 18.12.2018 №1026 встановлено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку органів Національної поліції.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Слід відзначити, що відповідно до ст.62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви про винність особи трактуються на його користь.

Особисті візуальні спостереження працівника поліції та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення ОСОБА_1 проступку за змістом та у відповідності до ст.251 КУпАП не мають характеру доказів, а зазначені у протоколі обставини мають характер припущень, як наслідок. Належні докази, які свідчили б про будь-які порушення в матеріалах справи відсутні.

Аналізуючи надані докази, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України, суддя доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.П. Токмакова