Справа №: 700/469/21
Провадження № 3/700/245/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності притягувався 11.07.2020 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 11.12.2020 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП, за ч. 3 ст. 130 Кодексу України Про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 року о 05 годині 20 хвилини в с. Будище Звенигородського району Черкаської області, по вул. Миру, ОСОБА_1 керував мопедом LEADER д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, неадекватна поведінка. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, пояснив, що працівники поліції його не зупиняли. Алкоголь вживав з товаришем після того, як залишив мопед біля подвір`я. Поліцейські, побачивши його на подвір`ї по вул.Миру в с.Будище Звенигородського району запросили його пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі. Він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом.

Дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 495401 від 08.07.2021 року та додані до нього матеріали і докази, наявний у матеріалах справи відеозапис, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Дії, передбачені частиною першою статті ст.130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`ягніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції має наслідком притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці,які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані роз`яснення викладені також і у п.п. 4, 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 (зі змінами).

За змістом викладених вище вимог закону, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є встановлення, що у водія наявні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та він відмовився у присутності двох свідків від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, так і від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я. Зазначені обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Так, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, у розумінні ст. 251 КУпАП окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:

- відеозаписом з нагрудного реєстратора, на якому зафіксовано як поліцейські зупинили водія ОСОБА_1 , який керував мопедом та висловили йому підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_1 , поїхав з місця зупинки. Через 20 хвилин поліцейські виявили мопед LEADER д.н.з. НОМЕР_1 біля подвір`я по АДРЕСА_1 , а на подвір`ї перебував сам ОСОБА_1 . На прохання поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Останньому також було оголошено причину зупинки та ознаки його сп`яніння;

- даними постанови серії БАВ № 031829 від 08 липня 2021 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування;

- даними довідки СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, з якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності - 11.07.2020 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 11.12.2020 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП постановою Звенигородського районного суду Черкаської області.

Із постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Вказані вище постанови не оскаржені та набрали законної сили.

Таким чином в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення стягнення, суддя керується наступним.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Так, ОСОБА_1 має схильність до вчинення адміністративних правопорушень, оскільки неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не працевлаштований. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до ст.29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Так із доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що талон на транспортний засіб об`ємом до 50 куб. см. виданий іншій особі, у зв`язку з чим, неможливо застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020, яка набрала законної сили 22.12.2020 вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення в частині позбавлення права керування транспортним засобом необхідно приєднати невідбуту частину стягнення за постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020, яка становить дев`ять років чотири місяці п`ятнадцять днів позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 130 ч. 3 КУпАП у виді арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він не є власником даного транспортного засобу, а застосування більш м`якого покарання у виді штрафу, враховуючи повторність вчиненого діяння, буде недоцільним.

Саме таке стягнення у виді арешту буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збiр у провадженнi про адмiнiстративне правопорушення у разi винесення судом (суддею) постанови про накладення адмiнiстративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи вищевикладене, із ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.00 коп.

Керуючись ч.3 ст.130, ст.ст. 283, 284, 285, 289 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, і накласти стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

ОСОБА_1 позбавити прав керування всіма видами транспортних засобів на десять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП, до стягнення, призначеного ОСОБА_1 за даною постановою, приєднати невідбуту частину стягнення відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020 за ч.3 ст.130 КУпАП та остаточно застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) днів з позбавленням права керування транспортними засобами на строк дев`ятнадцять років чотири місяці п`ятнадцять днів, без конфіскації транспортного засобу.

Постанова підлягає виконанню після вступу її в законну силу.

Строк адміністративного арешту відраховувати з дня затримання правопорушника після набрання постановою законної сили.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп. на користь держави.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області.

Суддя - Н. В. Бесараб