Справа №: 465/5759/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.126 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №197560 від 11.07.2021 року, складеного інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області Котолох Р.Б., 11.07.2021 року об 11.40 год. у м. Львові по вул. Щирецькій, 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою Сихівського відділу ДВС у м. Львові від 26.11.2019 року (ВП №49704016), чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що про наявність обмежень у праві керування транспортними засобами йому нічого не було відомо, жодних постанов державного виконавця із встановленням будь-яких обмежень він не отримував, про наявність таких його ніхто не інформував.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, утворюють дії, що полягають у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного проступку полягає в наявності умислу особи на вчинення відповідних дій, викладених у диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП.

За таких обставин адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, може наставати лише у випадку умисного його вчинення. Наведене передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, знала про наявність обмежень у праві керування транспортними засобами, однак, незважаючи на це, продовжувала керувати автомобілем.

У даному випадку ОСОБА_1 заперечив свою обізнаність із наявністю застосованих щодо нього обмежень. Жодних доказів того, що постанова державного виконавця Сихівського відділу ДВС у м. Львові від 26.11.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у передбаченому законом порядку вручалася ОСОБА_1 або він ознайомлювався з її змістом матеріали справи не містять. За таких обставин у судді відсутні підстави вважати дії ОСОБА_1 умисними, що виключає наявність в таких його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року, сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально- правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

За таких обставин, враховуючи, що докази на спростування позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суду не представлені, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено наявності достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження по справі слід закрити.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.