Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7646/20 Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грабчука О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 31 серпня 2020 р. о 03 год. 10 хв., в м. Житомирі, по вул. В. Бердичівській, поблизу будинку №17, керував автомобілем «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, його поведінка не відповідала обстановці, розширені зіниці очей не реагували на світло, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, у встановленому Законом порядку, ОСОБА_1 відмовився, шляхом ухилення від здачі біорідини.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що постанову суду отримав його захисник лише 10.12.2021 в день ознайомлення з матеріалами справи, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Вказує, що 31.08.2020 р. близько 03 год. ночі він керував автомобілем «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_1 по вул. В. Бердичівській, 17 його зупинив поліцейський патруль, який звинуватив його у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння.

В подальшому, він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в Житомирському обласному наркодиспансері. Спочатку лікар перевірив його на стан сп`яніння на приладі «Драгер», результати показали, що він не перебуває в алкогольному сп`янінні. Після цього, лікар та працівники поліції запропонували йому здати сечу з метою перевірки стану сп`яніння. Однак, він не зміг здати сечу та від здачі аналізів він не відмовлявся.

Свідками цих подій були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які лише підписали складений протокол, однак його відмови від здачі аналізів не чули.

Вважає, долучені докази до матеріалів справи, в тому числі відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не підтверджують факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

На його думку, суд при винесенні постанови не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, належну оцінку доказам у справі не надав, розглянув справу формально, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Разом з тим, на думку апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, висновком та актом КУ «Обласного медичного спеціалізованого центру» щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 31.08.20 р. №797, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було доставлено до медичного закладу для визначення стану сп`яніння, однак водій ОСОБА_1 ухилився від здачі аналізу (сечі), а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки певні ознаки (поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що повільно реагують на світло, неприродна блідість) свідчили, що останній може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, оскільки ухилився від здачі аналізу біорідини (сечі).

Ці обставини також підтверджуються висновком та актом КУ «Обласного медичного спеціалізованого центру» щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 31.08.20 р. №797, з яких слідує, що 31.08.20 р. ОСОБА_1 відмовився здавати біорідину для перевірки на наявність наркотичних речовин з 03:30 год. по 06:00 год.

Вказані обставини в суді першої та апеляційної інстанції підтвердив свідок ОСОБА_4 , який є лікарем в КУ «Обласний медичний спеціалізований центр», пояснив, що він проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. ОСОБА_1 необхідно було здати сечу для аналізу. Початок огляду ОСОБА_1 - 31.08.20 р. з 03:30 год. по 06:00 год., водій біорідину не здав.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він фізіологічно не зміг здати аналіз сечі, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки вони спростовуються висновком та актом КУ «Обласного медичного спеціалізованого центру» щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 31.08.20 р. №797, а також поясненнями свідка ОСОБА_4 .

Крім цього, ОСОБА_1 пояснив, що захворюваннями, які упродовж тривалого двох з половиною годин перешкодили йому це зробити не страждає, доказів на підтвердження наявності захворювань не надав.

Пояснення ОСОБА_1 та його доводи про відсутність у нього наміру ухилитися від проходження огляду, а неможливість з фізіологічних причин надати біорідину апеляційний суд вважає надуманими та такими, що направленні на ухилення від відповідальності.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав відсутності ОСОБА_1 при судовому розгляді.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 , в повній мірі були надані можливості для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП його право на участь у судовому розгляді було відновлено.

Також, апеляційний суд враховує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи щодо нього Корольовським районним судом м. Житомира.

За місцем його проживання, яке він вказав при складанні протоколу, за адресою АДРЕСА_1 , судом направлялась судова повістка про необхідність з`явитись на розгляд справи. (а.с. 9)

Висновки суду повністю узгоджуються з практикою Європейського суду, який в своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними, обґрунтованими належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук