Справа № 433/1600/21
Провадження № 33/810/236/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши «03» грудня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Троїцьке», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Троїцького районного суду Луганської області 02 листопада 2021 року у справі про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

У постанові суду зазначено, що 28.04.2021 року о 21 годині 45 хв., під час стройового огляду було виявлено майстер-сержанта ОСОБА_1 , з ознаками вживання алкогольних напоїв. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року, в умовах особливого періоду, внаслідок чого у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 274873 від 28.10.2021 року за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначає, 28.10.2021 року о 21-45 годині під час проведення майстром-сержантом ОСОБА_2 стройового огляду йому було запропоновано пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки майстер-сержант вважав, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. При цьому він заперечував проти факту знаходження його в стані алкогольного сп`яніння, але не заперечував проти медичного освідування та навпаки наполягав на його проведенні у присутності його командира-начальника відділу прикордонної служби «Троїцьке» ОСОБА_3 . Однак, через те, що ОСОБА_3 висловився про відсутність необхідності проведення такого освідування, тому воно і не проводилося. Таким чином, апелянт вважає, що в даному випадку його освідування не проводилося не через його відмову від проведення освідування, а через те, що його командири відмовилися від проведення такого освідування.

Звертає увагу, що про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення йому стало відомо зі слів секретаря судового засідання Троїцького районного суду, яким в телефонному режимі його було повідомлено про розгляд справи в суді.

Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що під час розгляду справи місцевим судом не було взято до уваги той факт, що фактично протокол про адміністративне правопорушення було складено без його участі, під час складання протоколу йому не було роз`яснено права, передбачені ст.ст.256,268 КУпАП. Крім того, в порушення вимог ст.254 КУпАП другий примірник протоколу йому вручено не було, хоча він не відмовлявся від підписання протоколу, дачі пояснень та отримання його копії. Таким чином, на переконання ОСОБА_1 , під час підготовки справи до розгляду суд першої інстанції не перевірив правильність складання протоколу, незважаючи на його заперечення про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, та в порушення вимог ст. 280 КУпАП обмежившись лише вивченням протоколу про адміністративне правопорушення, прийшов до висновку про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Між тим, апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 251,255,283 КУпАП суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив, якими саме доказами, на думку суду, підтверджується факт скоєння ним даного правопорушення, а також не зазначив місце вчинення адміністративного правопорушення.

У своїх доповненнях до апеляційної скарги від 11.11.2021 року ОСОБА_1 зазначає, що його освідування не проводилося не у зв`язку з його відмовою від проведення такого освідування, а у зв`язку з тим, що вимога сержанта-майстра ОСОБА_2 про проведення освідування фактично була скасована начальником відділу прикордонної служби.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та додатково пояснив, що він взагалі не був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адмінправопорушення, а зазначені в протоколі свідки - ОСОБА_5 і ОСОБА_2 є військовослужбовцями, що проходять з ним військову службу. Конфліктів з ними у нього не було, але вважає, що ці свідки могли його обмовити за вказівкою військового керівництва, оскільки з усіма командирами у нього склалися неприязні стосунки, бо він є відрядженою особою у підрозділі та намагається перевестися по службі ближче до дому. Не заперечував того факту, що протягом року вже притягався до адмінвідповідальності за ст.172-20 КУпАП та на нього накладався адмінштраф.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 274873 від 28.10.2021 року та інші наявні в матеріалах справи докази.

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №274873 від 28.10.2021, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, 28.10.2021 року о 21 год. 45 хв. на території військового містечка ВПС «Троїцьке», старшим зміни прикордонних нарядів, під час проведення стройового огляду, був виявлений майстер-сержант ОСОБА_1 з ознаками вживання алкогольних напоїв (характерний запах з ротової порожнини, нечітка координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі військовослужбовець відмовився в присутності свідків. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, повторного протягом року, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. У протоколі в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зафіксована відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дати пояснення щодо обставин події та підписувати протокол (а.с.1).

Згідно рапорту інспектора прикордонної служби 1 категорії-фельдшера ВПС «Троїцьке» І категорії майстер-сержанта Мірошніченко С. (а.с.3) 28.10.2021 року о 21-45 год. під час проведення стройового огляду особового складу, який залучався п/н «ПП» з 22-00 28.10.2021 року до 08-00 29.10.2021 ним було виявлено майстра-сержанта ОСОБА_1 з можливими ознаками алкогольного сп`яніння (характерний запах з ротової порожнини) та про даний факт здійснено доповідь начальнику ВПС «Троїцьке» ОСОБА_3

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.4,5), в їх присутності сержант ОСОБА_1 відмовився вибути до медичного закладу з метою встановлення факту вживання спиртних напоїв, а також ставити підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у його відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Натомість апеляційний суд, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, не може визнати належним та допустимим доказом акт відмови від проходження медичного обстеження (а.с.2), згідно якого 28.10.2021 року о 21-30 годині майстер-сержант ОСОБА_1 в присутності свідків ст. лейтенанта ОСОБА_8, лейтенанта ОСОБА_9, майстер-сержанта ОСОБА_2 та мол. сержанта ОСОБА_5 відмовився вибути до медичного закладу з метою освідчення на факт вживання спиртних напоїв. До такого висновку апеляційний суд доходить виходячи з того, що у даному акті відсутня дата його складання та містяться суперечності у часі виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та його відмови від проходження медичного обстеження, оскільки у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння було виявлено о 21-45 год., проте, як в акті про його відмову від проходження медичного обстеження зазначено час 21-30 год., тобто даний акт було складено раніше самого факту вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про істотні порушення вимог процесуального закону під час складання вказаного документу.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає неспроможними твердження апелянта про те, що фактично протокол про адміністративне правопорушення було складено без його участі та під час його складання йому не було роз`яснено права, передбачені ст.ст.256, 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовився давати пояснення та підписувати протокол, що підтверджується їх письмовими поясненнями. Ставити під сумнів правдивість письмових пояснень вказаних свідків немає підстав, оскільки пояснення у них відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь - які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

У свою чергу матеріали справи свідчать про те, що ані під час судового розгляду у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом та не заявляв клопотань про виклик вказаних осіб до суду для їх допиту у якості свідків. Таким чином письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідають визначеним ст.251 КУпАП критеріям, а отже є належними та допустимими доказами.

Водночас, на думку апеляційного суду, ненадання апелянту копії складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на встановлені судом фактичні обставини справи та відмову ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу створює склад військового адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20КУпАП.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції не вбачає.

У відповідності до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двісті п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка задоволенню не підлягає, а постанова Троїцького районного суду Луганської області від 02.11.2021 року є законною та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Троїцького районного суду Луганської області від 02 листопада 2021 року,якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП -без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО