ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/113/21
Єдиний унікальний № 937/8378/20 Головуючий в 1-й інстанції Іваненко О.В.
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кисіль В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року, в якій також порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , який не працює, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 07.11.2020 року о 19 годин 00 хвилин ОСОБА_1 в м. Мелітополь по вул. О. Невського керував автомобілем Мазда-6 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» та у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР. Від керування відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що він не отримував виклики до суду, отримав копію постанови 18.12.2020 року, вважає причини пропуску строку поважними.

По суті справи зауважує, що вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що з відеозапису, на який є посилання у оскаржуваній постанові, не може вбачатися наявності явних ознак алкогольного сп`яніння у нього, а лише нервове спілкування із працівником патрульної поліції. Тим більше, що як йому здалося відео фіксація була увімкнена тільки коли прийшли свідки.

Вважає, що наведена відеофіксація наочно демонструє відсутність свідків при фіксуванні факту його відмови від проходження тестування на місці.

Зауважує, що час вчинення ним адміністративного правопорушення у протоколі зазначений «19 год. 00 хв.», час складення протоколу «19 год. 35 хв.», тобто наведені обставини вказують на відсутність свідків при його начебто відмові проходити тест на сп`яніння.

Зауважує, що ніхто за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння протокол відносно нього не складав, притягнення його за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння (ані у формі огляду з допомогою технічних засобів, з яким він би погодився, ані огляду в медичному закладі) суду не подавав і матеріали справи цих оглядів не містять.

Зауважує, що суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, враховуючи, що результатів огляду мене на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду (висновок) медичного закладу (охорони здоров`я) у матеріалах справи немає, лише за наявності одного з яких є можливим притягнення до відповідальності за керування у стані сп`яніння, то з цих підстав оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Зауважує, що він не відмовлявся від проходження тестування, ніхто його йому не пропонував, а свідків, які значаться по справі як свідки його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було, і це може засвідчити свідок, який разом з ним перебував в автомобілі на момент зупинки транспортного засобу, а саме ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_2 , якого він просить суд викликати і допитати як свідка, оскільки він не брав участі у справі.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року щодо нього скасувати, постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні, ОСОБА_1 , захисника Кисіль В.І, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Виходячи з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Посилання ОСОБА_1 про поважність пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді від 11.12.2020 року через розгляд справи у його відсутність та без належного сповіщення про час та місце її розгляду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, але виконано це було судом першої інстанції неналежним чином, оскільки в матеріалах справи не міститься даних на підтвердження отримання ним судової повістки, тому останній пропустив строк на апеляційне оскарження постанови від 11.12.2020 року з поважних причин, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.(крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, вона підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 102007 від 07.11.2019 року (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 4); направленням на проходження обстеження до медичного закладу із зазначенням про відмову водія від його проходження, а також ознаками, які були виявлені у водія: запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода (а.с. 5); письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 (а.с. 6) та ОСОБА_3 (а.с. 7); відеозаписом вищевказаних подій.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що працівниками патрульної поліції було дотримано всіх вимог, визначених «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта з приводу того, що з відеозапису, на який є посилання у оскаржуваній постанові, не може вбачатися наявності явних ознак алкогольного сп`яніння у нього, а лише нервове спілкування із працівником патрульної поліції; тим більше, що як йому здалося відео фіксація була увімкнена тільки коли прийшли свідки; наведена відеофіксація наочно демонструє відсутність свідків при фіксуванні факту його відмови від проходження тестування на місці, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з відео файлу, який міститься на диску з нагрудної камери поліцейського, на запитання поліцейського, ОСОБА_1 називає себе як ОСОБА_1 , далі поліцейський констатує, що у нього, ОСОБА_1 , виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, далі поліцейський запитує ОСОБА_1 чи буде він проходити тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу Драгер алкотест, він відмовляється, на відео присутні обидва свідки, в присутності яких все це відбувається, крім того, необхідно зауважити, що той зміст, який міститься на диску з нагрудної камери поліцейського є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме зафіксовано факт його відмови в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на місці та в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння.

Більш того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, де ОСОБА_1 власноруч написав «выпил 0,5 л пива, управлял авто Мазда от прохождения на освидетельствования отказываюсь».

В судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає АДРЕСА_1 , який пояснив суду, що він є двоюрідним братом ОСОБА_1 , був свідком вищевказаних подій і стверджує, що автомобіль ОСОБА_1 поліцейськими було зупинено з підстав того, що на автомобіля не горіла фара, але поліцейські не пропонували пройти ОСОБА_1 тест на алкогольне сп`яніння, алкотестеру Драгер у поліцейських не було.

Що стосується показів свідка ОСОБА_4 з цього приводу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки по-перше повністю спростовуються матеріалами справи та доказами, які містяться в ньому, записом відео файлів, а по-друге в силу родинних та дружніх стосунків з правопорушником, він є особою зацікавленою і таким чином намагається допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта з приводу того, час вчинення ним адміністративного правопорушення у протоколі зазначений «19 год. 00 хв.», час складення протоколу «19 год. 35 хв.», тобто наведені обставини вказують на відсутність свідків при його начебто відмові проходити тест на сп`яніння, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки очевидно є опискою, а отже не є істотними та такими, що впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і ніяким чином не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що ніхто за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння протокол відносно нього не складав, притягнення його за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння (ані у формі огляду з допомогою технічних засобів, з яким він би погодився, ані огляду в медичному закладі) суду не подавав і матеріали справи цих оглядів не містять, є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи та доказами, які містяться в ньому.

Доводи апелянта з приводу того, що суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але, враховуючи, що результатів огляду його на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду (висновок) медичного закладу (охорони здоров`я) у матеріалах справи немає, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується вказівки районного суду у постанові про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає це не істотними порушеннями, та такими, що впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і ніяким чином не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта з приводу того, що він не відмовлявся від проходження тестування, ніхто його йому не пропонував, а свідків, які значаться по справі як свідки його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було, також є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 (а.с. 6) та ОСОБА_3 (а.с. 7), ставити під сумнів які підстав не вбачається, з яких встановлено, що обидва були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку, що також підтверджується відеозаписом на диску з камери патрульного поліцейського, доданого до матеріалів справи, де патрульний поліцейський звертає увагу на те, що присутні свідки. Зазначені пояснення свідків є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 937/8378/20