Провадження № 33/824/863/2021 Доповідач в II інстанції: Полосенко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

за участю:

представника - адвоката Панкратової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 16.09.2020 року о 03 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_2, «ІНФОРМАЦІЯ_2», являючись адміністратором закладу, не вжив заходів щодо його закриття, чим порушив постанову КМУ №641 п.12, п.п. 3 від 22.07.2020 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні 01 грудня 2020 року присутній не був, а зі змістом оскаржуваної постанови його захисник ознайомилася лише 22 грудня 2020 року.

Вказує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а тому несе відповідальність лише за власні дії, а тому постанова судді про визнання його винним у вчиненні правопорушення є незаконною та необгрунтованою.

Також вказує що протокол про адміністративне правопорушення не містить підтверджуючих документів про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснює господарську діяльність, не встановлено такий статус ОСОБА_1 і під час розгляду справи судом першої інстанції, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката Панкратової Л.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували наведені апелянтом підстави.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 16.03.2020 року) на усій території України з 12.03.2020 року встановлено карантин.

Відповідно до п.14, п.п. 3 Постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "помаранчевий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого" та "жовтого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється робота після 24-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на виніс.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 350545 від 16 вересня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 16.09.2020 року о 03 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_2, «ІНФОРМАЦІЯ_2», являючись адміністратором закладу, не вжив заходів щодо його закриття (а.с.1); поясненнями відвідувачів закладу, з яких слідує, що ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » після 24-ї години продовжував працювати (а.с.2, 3, 4, 5) іншими матеріалами справи.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а відтак, саме він, як адміністратор даного закладу закладу, зобов`язаний був забезпечити дотримання умов карантину, запроваджених Постановою Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року зокрема, щодо заборони роботи закладу після 23-ї та до 7-ї години.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом, давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - без змін.

Постановаапеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко