ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5159/21 Номер провадження 33/814/539/21Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

його захисника - адвоката Альошкіної О.І.,

секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03 травня 2021 року о 19:49 год. в м. Кременчуці по вул. Гвардійська, 7 керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову обличчя, порушення мовлення. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився. Огляд на стан сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я (КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради») в установленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора, результат якого виявився позитивним, оскільки прилад показав 1,51‰ концентрації алкоголю у видихуваному водієм повітрі. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , порушивши п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що висновок лікаря-нарколога є не допустимим доказом та відповідно не підтверджує його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки складений з порушенням законодавчо встановленої процедури, а також особою, яка не мала права цього робити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого відеозапису вбачається, що при здійсненні зміни напрямку руху водій автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку та був зупинений працівниками поліції, у яких під час спілкування виникли підозри щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Однак, ОСОБА_1 під відеозапис відмовився від даної пропозиції та виявив бажання пройти відповідний огляд у лікаря в спеціальному закладі охорони здоров`я. Після цього, останній був доставлений в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», де в установленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним (концентрація алкоголю у видихуваному ним повітрі становила 1,51‰).

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №195218 від 03 травня 2021 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення та зі змістом якого під підпис ознайомлений скаржник (а.с.1), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №271 від 03 травня 2021 року (а.с.2); рапорт командира взводу №1 рот № 2 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Демешка Д.С. від 03 травня 2021 року (а.с.4); відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських (а.с.6).

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, твердження скаржника стосовно не заперечення ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення жодних дій працівників поліції у зв`язку з тим, що останні представляють контролюючий орган з питань забезпечення законності, є неспроможним та не переконливим, оскільки ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідомо та без примусу відмовився від його підписання без зазначення мотивів своєї відмови та не скористався своїм правом подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та суті правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги про не повідомлення лікарем - наркологом на запитання скаржника яким саме приладом буде проводитися огляд, про наявність у нього сертифікату та не пред`явлення ним результатів огляду є безпідставними, оскільки, згідно даних відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 не заявляв відповідних клопотань, а результати огляду були продемонстровані останньому шляхом надання для ознайомлення зображення екрану алкотестера.

У свою чергу, твердження скаржника щодо не зазначення в графі «дата заповнення» медичного висновку часу його складення є слушними, але не спростовує доведеності вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та жодним чином не впливає на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції, оскільки з даних, зазначених у графах «ким та коли особа направлена на огляд» та «дата і точна година огляду», можна встановити час складення медичного висновку, а також те, що він складений не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що забезпечує достовірність результатів огляду відповідно до вимог п.9 розділу ІІ Інструкції.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про недійсність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння через те, що лікар, який проводив освідування, не пройшов тематичний курс удосконалення в минулому та поточному роках апеляційний суд зазначає наступне.

Процедура направлення та огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, в п.3 якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку.

Постанова Кабінету Міністрів України №1103, якою затверджено вказаний Порядок, та спільний наказ МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, яким затверджено вищезазначену Інструкцію, не містять вимог до періодичності проходження тематичного удосконалення лікарів-наркологів.

Разом з тим, у матеріалах справи містяться копії посвідчення про проходження лікарем-наркологом ОСОБА_2 у 2019 році на базі Харківської медичної академії післядипломної освіти підвищення кваліфікації з питань діагностики станів сп`яніння та сертифікату №2426 лікаря - спеціаліста за спеціальністю «Наркологія», виданого Харківською медичною академією післядипломної освіти на ім`я ОСОБА_2 та дійсного до 27 грудня 2024 року.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б спростовували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко