Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/1459/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055804 від 15.11.2021 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 15 листопада 2021 року о 17 год. 56 хв. гр. ОСОБА_1 в с. Панфили Бориспільського району Київської області по вул. Центральна 5, керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alkotest Drader 6810» у присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 0,31%, тест № 3099.

На адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Черних В.О. надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо факту керування саме ОСОБА_1 автомобілем марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 . Зокрема, як вбачається з доданого до матеріалів справи компакт-диску, відеозапис не відображає ідентифікацію особи, яка керувала 15 листопада 2021 року транспортним засобом марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 . Більше того, долучений до матеріалів справи відеозапис з камери поліцейського не є допустимим доказом, так як запис здійснювався фрагментарно, не інформативним; з нього не видно повної та належної процедури складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, відповідно до положень п.1.5, Розділу ІІ та п. 1.2. Розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Отже, з огляду на вищевказане, відеозапис, що доданий до матеріалів справи не можна вважати достатнім, належним та допустимим, виходячи з того, що він не є безперервним та постійно переривається. Так, Лугинський районний суд Житомирської області у своєму рішенні від 21 липня 2020 року по справі №281/612/20 закриваючи провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення звернув увагу на наступне «судом було оглянуто диск з відеозаписом долучений до протоколу, що є копією відеозапису. Тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери", не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу вказують на те, що інспектором поліції, під час складання даного протоколу, не були дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання, крім того, після активації відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно, а наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, не інформативним та не містить доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а навпаки заклики щодо проведення даного огляду, що суперечить викладеним обставинам у протоколі.» Крім того, як вбачається з матеріалів справи та долученого відеозапису, працівниками поліції в порушення Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не проводилося тестування ОСОБА_1 технічними засобами на місці зупинки транспортного засобу. Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №055804 місцем зупинки транспортного засобу є - с. Панфили вул. Центральна, 5, в той час коли місцем проведення тесту на «Драгер» було - М-03 А/Д Київ-Харків 76 км. Вказана обставина підтверджується результатом Драгеру, також відеозаписом зафіксовано на доданому до матеріалів справи. Разом з тим, сп`яніння, затверджена Наказом МВС України. МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція) - визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. Так, згідно п 6. розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Відповідно до п 3. розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. У постанові від 29 травня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкас по справі №711/2138/18 звернув увагу на те, що «в судовому засіданні досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських стосовно вчиненого правопорушення ОСОБА_1, згідно якого встановлено, що відеозапис відтворюється з 04:40 год., а саме вже під час проведення огляду ОСОБА_1 в Черкаському ОНД, а тому достовірно встановити чи пропонувалося останньому освідування на стан сп`яніння на місці зупинки у суду немає можливості.» У постанові від 19 березня 2019 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області по справі № 186/19/19 вказав, що «з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють проведення огляду осіб на стан сп`яніння, вбачається, що пропозиція співробітника поліції до ОСОБА_2 пройти огляд у встановленому законом прядку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» у приміщенні ОСОБА_1 Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (без огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу) не ґрунтувалася на законі, а тому результати даного огляду не можуть утворювати для останнього жодних юридичних наслідків. Оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп`яніння, висновок працівника поліції про те, що за результатами спецприладу «Драгер», ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх достовірності та допустимості та вважає, що вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.» Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним. Отже, оскільки працівниками поліції не було дотримано порядку огляду водія на стан сп`яніння, висновок працівника поліції про те, що за результатами спецприладу «Драгер», ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим. Відтак, надані працівниками поліції докази з точки зору їх достовірності та допустимості не можуть бути покладені в основу судового рішення. Крім цього, слід зазначити, що допустимий вміст алкоголю в крові людини, яка керує транспортним засобом - 0,2 проміле. Ухвалена класифікація говорить, що 0,2 проміле це майже нульова, найлегша ступінь сп`яніння, майже безсимптомна. Відповідно до середніх показників вмісту алкоголю в крові: 0,5 - 1,5 проміле легке сп`яніння (розслабляються скелетні м`язи, йде напруга і втома, поліпшується настрій, відчувається приємне тепло, з`являється веселощі, підвищена активність); 1,5 - 2,5 - сп`яніння середнього ступеню (спостерігається монотонна, менш виразна і невиразна мова, координація рухів низька, нерівна хода, втрата рівноваги); 2,5 - 3,0 - стан сильного сп`яніння (втрачається координація рухів, погано сприймається мова, можлива втрата свідомості). Методичним посібником для лікарів «Клініко-діагностичні та експертні критерії гострої алкогольної інтоксикації» встановлено, що цифровий показник до 0,3 проміле означає, що особа не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, від 0,3 до 0,5 проміле означає, що йде незначний вплив на організм. В такому випадку проводяться додаткові клінічні обстеження, і якщо відсутні клінічні ознаки сп`яніння лікар має право постановити у висновку тверезий. Показник більше 0,5 проміле означає, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з урахувань положення ст. 8 п. 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р., де зазначено, що «в национальном законодательстве должны быть предусмотрены специальные положения, касающиеся вождения под воздействием алкоголя, а также допустимый законом уровень содержания алкоголя в крови, а в соответствующих случаях - в выдыхаемом воздухе, превышение которого является несовместимым с управлением транспортным средством. Во всех случаях максимальный уровень содержания алкоголя в крови в соответствии с национальным законодательством не должен превышать 0,50 г чистого алкоголя на литр крови или 0,25 мг на литр выдыхаемого воздуха». Тобто мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного спяніння згідно з нормами міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить згідно з таблицею перерахунку 0,5 проміле. В даному випадку результат «Драгеру» становить 0,31 проміле, а тому з огляду на вищевказане такий результат не підтверджує стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .. Так, Малинський районний суд Житомирської області у своїй постанові від 17 листопада 2021 року по справі № 283/2845/21 закриваючи провадження справі вказав, що «згідно результатів медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою газового аналізатору у ОСОБА_1 встановлено концентрація парів етанолу в повітрі, що ним видихався в кількості 0,31 проміле, що є менше показника, який може негативно вплинути на стан водія інших ознак стану алкогольного сп`яніння під час огляду не встановлювалось.» Крім того, слід наголосити, що ОСОБА_1 була не згодна з результатами проведеного огляду (що підтверджується відеозаписом), однак працівниками поліції в порушення Інструкції не було надано направлення на огляд в медичному закладі. Так, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015№ 1452/735,у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Відповідно до п.43 Рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» при оцінці доказів суд повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Також з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що записи в нього здійснювалися додатково після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на вищевикладене, просила провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 15 листопада 2021 року о 17 год. 56 хв. гр. ОСОБА_1 в с. Панфили Бориспільського району Київської області по вул. Центральна 5, керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alkotest Drader 6810» у присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 0,31%, тест № 3099

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що тягне за собою станом на 15.11.2021 року відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 , доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- Протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 055804 від 15.11.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 року № 1376, в якому зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено за допомогою посвідчення водія, та що ОСОБА_1 повідомлено про час та місце розгляду матеріалу, особа в протоколі особисто зазначила « ОСОБА_2 була розпита у 13.00 дня одна пляшка слабоалкогольного напою, до того як сіла в транспортний засіб алкоголю в крові на мою думку вже не повинно бути.»;

- Копією постанови серії ЕОА № 5033619 від 15.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП;

- рапортом поліцейського Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції О. Семеняки від 15.11.2021 року;

- Результат тестування (3099) на Алктестері 6810 від 15.11.2021 року щодо ОСОБА_1 з результатом 0,31 проміле;

- Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які відібрані інспектором поліції Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Семенякою О.В. з яких вбачається, що ОСОБА_1 погодилася у встановленому законодавством порядку пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор «Drager», результат тесту 0,31 проміле алкоголю;

- Довідками Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції від 17.11.2021 року щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та щодо відсутності у її діях повторності протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

- Компакт-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При перегляді відеозапису встановлено, що 15.11.2021 року близько 17 год. 56 хв. гр. ОСОБА_1 керувала автомобілем з д.н.з. НОМЕР_2 , огляд на стан сп`яніння проводився з її згоди за допомогою приладу «Alkotest Drader 6810» у присутності двох свідків та їй роз`яснено права. Відеозапис є цільним щодо огляд на стан сп`яніння.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу від 15.11.2021 року серії ААБ № 055804 особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія, та їй повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Яготинському районному суді Київської області та ОСОБА_1 в протоколі зазначила «Мною була розпита у 13.00 дня одна пляшка слабоалкогольного напою, до того як сіла в транспортний засіб алкоголю в крові на мою думку вже не повинно бути.».

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_1 та характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 30, 40-1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати штрафу на користь держави, стягнувши з неї 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./Яготинська міс./22030101, , банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (ІВАN) UA 0010860, код класифікації бюджету 22030101, Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Відомча ознака: «00» без деталізації за відомчою ознакою).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя Кисіль О. А.