Справа№637/911/21
Пров.№3/409/599/21

П О С Т А Н О В А
14 грудня 2021 року смт Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю. за участю перекладача Попової Н.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Шевченківського районного суду Харківської області, про притягнення до адміністративної відповідальності щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солідарне Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, працюючого ПП "Ключка" СТО ремонт автомобілів, є інвалідом III групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 29.06.2021, орган видачі 4445, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16.09.2021 року о 19 годині 07 хвилин в с. Первомайське на автошляхах Чугуїв-Мілове 50км+500м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_3 , перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ2108 державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , за допомогою сурдоперекладача ОСОБА_2 , яка працює в Сватівській обласній спеціальній школі вчителем дефектологом слухового кабінету, пояснив, що вину за ст. 124 КУпАП він не визнає. 16.09.2021 був у лікарні з дітьми, їхав по трасі, перестроївся в лівий ряд та обігнав два автомобіля, третій водій, який їхав попереду, не ввімкнув поворот, ОСОБА_1 продовжив маневр обгону та почув удар в бік. Коли на місце пригоди приїхали працівники поліції, то пошкоджені автомобілі на експертизу не відвозили. Також, працівники поліції порушили його законні права, оскільки він є інвалідом III групи з діагнозом: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість IV ст. Глухонімота та не міг з ними спілкуватися, а працівники поліції не роз`яснили йому його права, що він має право на адвокатську допомогу та на сурдоперекладача. Пояснення від його імені були записані зі слів його сестри ОСОБА_3 , яка знаходилася разом з ним в автомобілі та в даній ситуації виступала свідком даної ДТП. На ділянці дороги, де сталася ДТП знаку "Прилягання другорядної дороги" не було.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 16.09.2021 вона їхала в автомобілі разом з ОСОБА_1 .. Вони їхали по головній трасі Чугуїв-Мілове та Ключка почав здійснювати обгін, обігнав два автомобілі. а третій автомобіль ВАЗ 2108, почав повертати на ліво без ввімкненого повороту. Внаслідок ДТП автомобіль Ключки отримав пошкодження. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом III групи з глухонімоти та не може давати особисто пояснення стосовно ДТП, вона, як його сестра та яка розуміє жести, переводила працівникам поліції пояснення ОСОБА_1 .. Сурдоперекладача йому ніхто не пропонував, працівники поліції сказали, що достатнього того, що вона може перекласти. Вона пояснювала працівника поліції, що ДТП сталося при обгоні третього автомобіля поспіль, і водій ВАЗ 2108 не включав поворот, проте вони на це уваги не звернули. Учасник ДТП ОСОБА_4 пояснював працівникам поліції, що він вмикав поворот, який при зіткненні виключився. Проте, це ніхто не перевіряв.
Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом відправлення судової повістки за місцем його проживання, повістка була повернута до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 254172 учасник ДТП ОСОБА_4 не зазначений ані свідком, ані потерпілим.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , переглянувши відеозапис, Наданий ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до показів свідка, перед здійсненням обгону у водія автомобіля KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 будь-яких перешкод для здійснення цього маневру не було, даний маневр не створював небезпеку іншим учасником руху та був цілком безпечним. При цьому, перед зіткненням ОСОБА_1 було здійснено обгін двох автомобілів поспіль, автомобіль, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , був третім.
Тобто, в даному випадку суд приходить до висновку, що ДТП сталося з вини водія автомобіля ВАЗ2108 державний номерний знак НОМЕР_4 , який не увімкнув поворот, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Доказів зворотнього суду не надано.
Також, з наданого ОСОБА_1 відеозапису вбачається, що на ділянці дороги, де сталася ДТП, відсутній знак 1.23.2 - "Прилягання другорядної дороги з лівого боку".
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 1, 124, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області О. Ю. Максименко