ПОСТАНОВА

Іменем України

15.06.2021 м. Василівка

15 червня 2021 року Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Попова В.Г., потерпілої ОСОБА_2 , законного представника потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката Фоменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка адміністративний матеріал (протокол серії ВАБ №029771 від 10.03.2021 року), який надійшов з Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Василівка Запорізької області, працюючої вчителем в КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів №2» зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-4 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2020 року, 09 грудня 2020 року, 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів №2» за адресою: с.Мала Білозерка віл.Солодка буд.1, під час уроку історії допускала систематичні некоректні висловлювання стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим принижувала її честь та гідність та вчиняла психологічне насилля над неповнолітньою, та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП за обставинами, викладеними у складеному протоколі, не визнала, свої дії булінгом не вважає, та суду пояснила, що вона працює вчителем історії та правознавства у Малобілозерській ЗОШ І-ІІ ступенів № 2. ОСОБА_5 навчається у 9 класі. Ніяких конфліктів у неї з учнями, тим більше з ОСОБА_2 , не було та ніяких грубих висловлювань до цієї учениці вона не застосовувала. Хоча дитина досить часто була не готова до уроку, пояснюючи це тим, що допомагала матері доглядати меншого брата. Свою вину не визнає, в судовому засіданні у повному обсязі підтримала надані нею письмові пояснення, просить провадження відносно неї закрити за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, клопотання захисника підтримує у повному обсязі за наведеними у ньому підставами.

В судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснила суду, що вона навчається у дев`ятому класі КЗ «Малобілозерська ЗОШ 1-11 ступенів № 2». У вказаному навчальному закладі вчителем історії та правознавства є ОСОБА_1 , яка відноситься до неї упереджено, ще починаючи з восьмого класу. На уроках ОСОБА_1 каже їй, що вона «тупа», «глуха», «для тих, хто в танкі», всіляко принижує її, рекомендує їй не навчатися, а їхати до Турції, заробляти на життя власним тілом, також забороняє розмовляти російською мовою, під час уроку не відпускає до туалету, затримує на перерві. Також під час перевірки проведення уроку, 09.12.2020 року ОСОБА_1 вчинила скандал, не пустила на урок заступника директора школи. Після чого ОСОБА_1 почала зриватися на ній, ОСОБА_2 18.02.2021 року перед уроком вона ( ОСОБА_2 ) випила заспокійливу валер`янку та пішла на урок до ОСОБА_1 , хоча її боялася, та почала з`ясовувати чому у неї двійки стоять у журналі, спокійно задала вчителю питання: чому до неї таке відношення? Віник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 відповідала на ї питання неспокійно, сміялася над її питаннями та після чого у неї ( ОСОБА_2 ) стався нервовий зрив, було дуже погано, тому вона після уроку о 08-45 год. відразу направилася до медичної сестри школи, однак її на місці не виявилося, оді пішла на наступний урок фізкультури, вчителька їй викликали швидку допомогу, яка приїхала близько о 10-00 годині та надала їй медичну допомогу. Стягнення ОСОБА_6 просить призначити на розсуд суду, у відповідності до вимог Закону.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 пояснила, що її донька ОСОБА_5 навчається у КЗ «Малобілозерська ЗОШ 1-11 ступенів № 2», в 9-му класі та донька постійно скаржиться на вчителя ОСОБА_1 , яка викладає дисципліни «Правознавство», «Історія рідного краю», «Історія України», «Всесвітня історія». Вказує, що її донька хворіє, страждає серцевою хворобою на певний діагноз та їй не можна нервувати. При цьому, вона неодноразово розмовляла з донькою, просила налагодити відносини з вчителем, проте ОСОБА_1 продовжує ображати, принижувати її доньку, каже, що ОСОБА_7 піде працювати на «багатого дядюшку». Вона написала на ім`я директора школи звернення, за яким розпочалася перевірка стосовно образливого ставлення вчителя історії ОСОБА_1 щодо її доньки, та неодноразово у зверненнях просила замінити вчителя, оскільки донька відмовлялася йти на уроки ОСОБА_1 , відчувала страх та тривогу, її «аж трусило» перед її уроками. Після подачі нею заяви до директора школи, на її дитину зі сторони ОСОБА_1 почався ще більший тиск, вчителька вказує, що ОСОБА_8 не здасть іспит ЗНО. Також вказує,, що її донька систематично страждає від психологічного тиску з боку вчителя історії, яка постійно ображає її та словесно принижує (обізвала словом «тупа», «дурна» «поїдеш працювати проституткою», тому дії вчителя можна розцінювати як булінг. Після таких неприємних ситуацій в школі з вчителем ОСОБА_1 , донька приходила додому дуже засмучена, плакала, просилась не ходити на її уроки. Проте тривалий час ОСОБА_1 від здійснення педагогічної діяльності не відсторонювали. Зранку 18.02.2021 року їй зателефонували зі школи та повідомили, що її доньці погано, їй викликали швидку допомогу. Коли ОСОБА_8 прийшла додому, вона була дуже бліда, знервована. Вона хвилюється, що б її донька не вчинила суїцид, хвилюється за її психологічний стан. При цьому вказує, що у неї ( ОСОБА_3 ) із ОСОБА_1 ніяких міжлічносних стосунків немає, оговорювати ОСОБА_1 , підстав у неї теж немає. Адміністративне стягнення ОСОБА_6 просить призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює в КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів № 2» заступником директора та є класним керівником Єлизавети Сібільової. Нею неодноразово було проведено бесіду з вчителем ОСОБА_1 з причини поведінки останньої по відношенню до учениця ОСОБА_2 та інших учнів школи. Жодні вмовляння не призвели до поліпшення ситуації та покрашення поведінки вчителя ОСОБА_1 01.12.2020 року до неї прийшла мати ОСОБА_8 із заявою на ім.я директора школи, в якій йшлося про заміну вчителя історії у зв`язку з небажанням дітей йти на уроки ОСОБА_1 04.12.2020 року були проведені колективні збори, на яких приймала участь ОСОБА_1 , ставлення її було негативне, вона казала, що діти не засвоюють учбовий матеріал, оскільки ОСОБА_5 має більш математичний скла ума. У понеділок, 07.12.2020 року вона попередила ОСОБА_1 , що йде до неї на відкритий урок ,проте ОСОБА_1 її не впустила, була істерика. 09.12.2020 року знову надійшла заява матері ОСОБА_8 ,де вона просила замінити вчителя історії. 18.02.2021 року в четвер біля свого кабінету вона побачила вчителя фізкультури та Сібільову Єлизавету, яка була дужа бліда, їй викликали швидку допомогу. Як пояснила ОСОБА_10 на уроці історії на неї стався психологічний тиск, який виражався у образах, принижуваннях, ОСОБА_1 на неї говорила: «глуха, сліпа», як в танку».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона є класним керівником 7-го класу цієї школи, га вчителем фізичної культури та вказує, що 09 лютого 2021 року до неї на урок після уроку історії прийшла ОСОБА_12 , і була дуже бліда «аж зелена», сказала що їй дуже погано, і вона швидко повела її до медичної сестри школи, а також зателефонувала батькам дитини та викликали швидку допомогу. З пояснень дитини їй стало зрозуміло, що ОСОБА_1 на уроці допускала некоректні вислови по відношенню до дитини, та цілий урок звела до «з`ясування стосунків». У неї, як у класного керівника 7-го класу, також с претензії до ОСОБА_1 з приводу її поведінки з дітьми. Неодноразово на ОСОБА_13 скаржились і діти і батьки. Окрім того вона являється членом булінгової комісії, і на засідання даної комісії 05 березня 2021 року було визнано дії вчителя ОСОБА_1 булінгом (цькування) щодо учениці 9 класу ОСОБА_14 , та вирішено передати документи до правоохоронних органів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП підтверджується зібраними по справі і перевіреними судом доказами ,зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_2 ,показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_3 , показаннями свідка ОСОБА_11 , показами свідка ОСОБА_9 , а також письмовими доказами по справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №029771 від 10.03.2021 року (а.с.29), рапортом помічника чергового СРПП № 2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Шахова О.О. від 19.02.21 року (а.с.2), протоколом прийняття заяви ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.02.2021 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_15 від 19.02.2021 року (а.с.3), усними та письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.02.2о21 року (а.с.5), рапортом помічника чергового СРПП №2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Шахова О.О. від 19.02.2021 (а.с.7), протоколом прийняття заяви ОСОБА_16 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.02.2021 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_16 від 19.02.2о21 року (а.с.9), усними в судовому засіданні та письмовими поясненнями ОСОБА_17 від 19.02.2021 року (а.с.10), рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Губи О. (а.с.11), довідкою-бесіди інспектора з ЮП СП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Рябчук І. (а.с.12), усними в судовому засіданні та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.03.2021 року (а.с 13), письмовими поясненнями ОСОБА_18 від 10.03.2021 року (а.с.14), письмовими поясненнями ОСОБА_19 від 10.03.2021 року (а.с.15), копією журналу звернень (а.с.16-17), зверненням ОСОБА_3 від 01.12.2021 (а.с.18-19), зверненням ОСОБА_3 від 09.12.2020 року (а.с.20), зверненням ОСОБА_3 від 018.02.2021 року (а.с.21-22), випискою з медичної картки ОСОБА_2 (а.с.23,25), заявою ОСОБА_3 від 19.02.2021 року (а.с.24), протоколом № 3 засідання педагогічної ради вчителів КЗ «Малобілозерської ЗОШ № 2» (а.с.26-27), копією паспорту на ім`я ОСОБА_1 (а.с.28).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП, яким передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування) настає за діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Попова В.Г., потерпілої ОСОБА_2 , законного представника потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката Фоменко А.С., повно та всебічно вивчивши та ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо такі в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Законом України «Про освіту» визначено, що булінг (цькування) - це діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (п. 3-1 ч. 1ст. 3 цього закону), а також зазначені типові ознаки булінгу, а саме, систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності), а також дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка мас відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров`я якої дозволяє виконувати професійні обов`язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти.

Згідно із ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту», педагогічні працівники серед іншого зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоровя; дотримуватись педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства . приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти.

В судовому засіданні суддею у відповідності з ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП було досліджено обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені в їх сукупності.

Суд, аналізуючи письмові докази, що наявні в матеріалах справи, вважає що вони відповідають фактичним обставинам справи.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні булінгу (цькування), тобто діяння учасника освітнього процесу, які полягають у психологічному насильстві стосовно малолітньої особи, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

При цьому суд вважає безпідставним посилання сторони захисту на несвоєчасне складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки таке правопорушення як булінг потребує першочергової детальної перевірки, проведення засідань комісій, відібрання пояснень від учасників освітнього процесу, тому лише 05 березня 2021 року на засіданні комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) у КЗ «Малобілозерська ЗОШ І-ІІ ступенів № 2» було визнано дії вчителя ОСОБА_1 булінгом (цькуванням) по відношенню до учениці 9 класу ОСОБА_2 та вирішено передати документи до правоохоронних органів. А тому одразу, як до правоохоронних органів надійшло повідомлення з освітнього закладу і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час розгляду справи знайшло своє підтвердження систематичне, психологічне насильство ОСОБА_1 над неповнолітньою ОСОБА_2 , 2006 року народження, що потягло за собою заподіяння шкоди психічному та фізичному здоров`ю дитини.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, яке стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) (надалі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно з частинам 3, 4 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Статтею 2 Конвенції імперативно встановлено, що держави учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких небудь інших обставин.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівів.

При цьому в ході судового розгляду на підставі досліджених доказів достовірно встановлено, що поведінка ОСОБА_2 очевидно мала прояви, які свідчили про існування підстав для підозри в наявності випадку булінгу (цькування) учасника освітнього процесу в закладі освіти, зокрема, тривожність, неврівноваженість, агресивність, ізоляція, занижена самооцінка, відмова відвідувати заклад освіти, тощо. Обґрунтовані підозри стали підставою для відповідної реакції матері потерпілої ОСОБА_3 шляхом звернення до належних суб`єктів реагування у разі настання випадку булінгу (цькування) в закладах освіти.

Наприкінці судового розгляду захисником адвокатом Поповим В.Г., який діє в чересах ОСОБА_1 , подано до суду клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд враховує те, що згідно положень ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, проте останнє було вчинено 18 лютого 2021 року.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, - є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Згідно ст.284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст.247 даного Кодексу.

Враховуючи, що строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився 18 травня 2021 року, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.38,ч.1 ст.173-4, 247, 283-285, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватою ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО