Справа № 740/5508/20
Провадження № 3/740/76/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участю секретаря Полторацької В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26.11.2020 о 17 год. 20 хв. в м. Ніжин по вул. Василівська, 18 , водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголя з порожнини рота, незв`язна мова, тремтіння рук, від проходження медичного огляду відмовився, в «Драгер» продувати відмовився при двох свідках.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням на адресу, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, який повернувся не врученим з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.268 КупАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Зважаючи на викладені обставини, ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, отримував судові виклики, не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, його поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, п.п.6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,

затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, п.п.4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій, що відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п.8 вказаного вище Порядку від 17.12.2008 у разі відмови водія від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом викладених вище вимог закону, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є встановлення, що у водія наявні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та він відмовився у присутності двох свідків від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, так і від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я. Зазначені обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471101 від 26.11.2020, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що вбачається і з його особистих пояснень в протоколі: «Пив чарку горілки та керував авто, в лікарню не поїду, в Драгер продувать не буду».

Факт відмови ОСОБА_1 від продуву приладу «Драгер» та проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.11.2020, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що наявні у справі докази згідно ст.251 КУпАП підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якою станом на час вчинення правопорушення, у тому числі передбачена відповідальність за відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

При накладенні стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, який згідно протоколу вперше притягується до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання.

Статтею 30 КУпАП визначено, що позбавлення права керування транспортними засобами застосовується лише до наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Докази на підтвердження наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія станом на час розгляду справи відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 , який станом на час розгляду справи не має наданого права керування транспортними засобами, адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в межах санкції даної статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» 454 грн. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.33, 221, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О.Гагаріна