КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/7324/20
Провадження № 33/824/1011/2021 Суддя 1 інстанції - Примаченко В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови суду, 13 вересня 2020 року об 11 год. 18 хв. в Бориспільському районі Київської області в с. Гора по вул. Бориспіль-7 ДПМА «Бориспіль» термінал «D» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2020 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апелянта, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно апелянта за ч.1 ст.130 КУпАП у виді саме «керування ТЗ у стані наркотичного сп`яніння» не складався, а у тому протоколі, що надійшов до суду, і яким керувався місцевий суд, зафіксовано наявне, на переконання, працівника поліції, порушення у виді відмови від проходження огляду у медичному закладі, а не керування у стані сп`яніння, проте суд першої інстанції цього суд першої інстанції не врахував, припустився грубих, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч.1 ст.130 КУпАП і незаконно наклав адміністративне стягнення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що суд у мотивувальній частині чітко і прямо наголосив.

Апелянт вказує на те, що у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а тому посилання судді на зазначену у протоколі фразу «має проблеми з сечовивідними шляхами» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку.

ОСОБА_1 зазначає, що дослівно суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків», а відтак, на думку апелянта, звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На переконання апелянта, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення, проте, на думку апелянта, протокол цим вимогам не відповідає.

Крім цього апелянт вказує на те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним.

ОСОБА_1 зазначає, що у протоколі суть порушення сформульована: «водій від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків», однак відповідно ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апелянт вказує на те, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Відтак, на переконання ОСОБА_1 , направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши суду клопотання про проведення апеляційного розгляду у його відсутність. Враховуючи таку заяву та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №294766 від 13 вересня 2020 року, відповідно до якого 13 вересня 2020 року об 11 год. 18 хв. в Бориспільському районі Київської області в с. Гора по вул. Бориспіль-7 ДПМА «Бориспіль» термінал «D» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №779835 від 13.09.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 13.09.2020 року о 11 год. 18 хв. по вулиці Бориспільській в с. Гора Київської області керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 3);

- у рапорті інспектора взводу 1 роти 2 БПП в м. Бориспіль УПП У Київській області Н. Видиборець, згідно якого, перебуваючи з ОСОБА_2 у складі екіпажу Лемур 103, під час патрулювання ДПМА «Бориспіль» ними за порушення ПДР України було зупинено транспортний засіб CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у останього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» на що останній відмовився у присутності двох свідків. На водія було складено адміністративний протокол ДПР18 №294766 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову ДП18 №779835 за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Транспортний засіб передано під розписку тверезому водію (а.с. 4);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 13.09.2020 р. від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 5, 6),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 13.09.2020 року щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів, так і медичному закладі;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ( а.с. 7);

- у розписці, згідно якої ОСОБА_5 забрав автомобіль CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язався доставити його за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 50-А.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 13.09.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п.2, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, що «не згоден».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу невірного і нечіткого формулювання суті правопорушення, що позбавляє його як водія права на захист є безпідставними.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 13 вересня 2020 року за участю ОСОБА_1 .

Так, з відеофайлу .mov вбачається, що інспектор поліції пояснив свідкам, що працівниками полійції, під час патрулювання, на території МА «Бориспіль» за порушення ПДР України було зупинено транспортний засіб CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. В присутності свідків працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовився від проходження такого огляду, пояснюючи це тим, що у нього проблеми з сечовим міхуром. При цьому інспектор поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На відеофайлі .mov інспектор поліції зачитав ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, попередньо повідомив дату, час та місце розгляду справи, запропонував написати пояснення, пояснив що посвідчення подія вилучається та буде надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. про вилучення посвідчення водія, запропонував у протоколі поставити підписи та надав копію протоколу.

Вказані відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Доказів, на підтвердження того, що відмова ОСОБА_1 була обумовлена проблемами з сечовим міхуром, матеріали справи не містять і апелянтом до апеляційної скарги не долучено. Більш того, вірно суд першої інстанції вказав, що наданим для доручення до матеріалів справи висновком КНП «ББЛІЛ» спростовуються доводи ОСОБА_1 про неможливість проходження огляду у зв`язку з проблемами сечового міхура, адже, з вказаного висновку (а.с. 14-17) вбачається, що він був зроблений за допомогою експрес-теста «Снайпер-5», предметом дослідження якого було біологічне середовище, а саме-сеча.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги сам висновок лікаря, оскільки ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 13.09.2020 року о 11 год. 19 хв., а медичний огляд проведений через 22 години, чим порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, який передбачає для цього проміжок часу у 2 години.

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки йому не пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки, то вони є безпідставними.

Так, згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена вказана раніше Інструкція.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Згідно пункту 8 розділу ІІІ Інструкції: метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно пункту 15 розділу ІІІ Інструкції: за результатом огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання апелянта на те, що поліцейські повинні були провести огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, є безпідставними.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то такі порушення судом першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без його участі, за наявності клопотання про відкладення. Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції. Більш того, саме ці обставини були взяті судом апеляційної інстанції до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який за клопотанням ОСОБА_1 був поновлений. З приводу зазначення в заяві ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції того, що він не керував транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції враховуючи дані відеозапису зауважує, що будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював і навіть будь-якої реакції на слова поліцейського про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не було.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал