Справа №: 630/331/21
Провадження № 3/630/59/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня 2021 рокум. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області:

головуючий суддя Дем`яненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Нескоромної Ю.О.,

захисника- адвоката Новікова Ю.Б..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області матеріал, який надійшов з відділення поліції №2 ХРУП №1 Головного управління національної поліції України в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390761 від 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 по вул. Злагоди,79 в м. Люботин керував транспортним засобом мопедом Альфа, об`єм 49, 9 см.куб. з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що випив 1 пляшку пива, їхав на мопеді, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру та в медичному закладі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 22 квітня 2021 року вранці він разом з дружиною ОСОБА_2 знаходився в лікарні в м. Харків, де здавав аналіз крові перед проходженням курсу хіміотерапії (вказані обставини підтверджуються медичними виписками). Опівдні вони повернулися до м. Люботин та вирішили поїхати прибирати на кладовищі, де пробули до вечора. На зворотньому шляху по вул. Злагоди його зупинили працівники поліції, бо він їхав без шолома. Під час розмови поліцейський висловив підозру, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, запитав, які алкогольні напої він вживав напередодні. ОСОБА_1 зазначив, що він повідомляв інспектору про наявність онкологічного захворювання, тривале лікування, але пояснення не були взяті до уваги. Зі слів ОСОБА_1 , працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, лише говорили, що доведеться їхати до м. Харків в наркоцентр, але направлення на проведення огляду не надали, пояснили, що мопед буде поставлено на штраф майданчик. Також ОСОБА_1 зазначив, що поліцейський пояснив, що вразі визнання вини та підписання протоколу, мопед не заберуть та для нього. не настане ніяких наслідків, тому він погодився на пропозицію інспектора та написав в протоколі, що випив пляшку пива.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_1 22 квітня 2021 року зранку перебувала в м. Харків в лікарні, бо вони мали здати аналіз крові перед проходженням курсу хіміотерапії, після опівдня поїхали на кладовище. Ввечері на вул. Злагоди їх зупинили працівники поліції, вона залишилася біля мопеду, чоловік з поліцейськими пішли до службового авто. Один із інспекторів запитував чому вона їде з чоловіком, адже він в стані алкогольного спяніння, але ОСОБА_2 пояснила поліцейському, що чоловік онкохворий, тому алкоголь не вживає. Потім чоловік розповів їй, що він підписав протокол, бо інакше мопед би забрали на штраф майданчик.

Допитаний в якості свідка інспектор СРПП ВП №2 ХРУП №1 ОСОБА_3 пояснив, що 22 квітня 2021 року він разом з ОСОБА_4 перебували на чергуванні, під час несення служби на вул. Злагоди в м. Люботин вони зупинили водія мопеду, який рухався на мопеді без шолому, мопед не був зареєстрований у встановленому порядку. Під час спілкування з водієм, виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Як пояснив свідок, інший інспектор роз`яснював права ОСОБА_1 та безпосередньо спілкувався з ним. Для складання протоколу було запрошено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 пояснив, що вживав пиво.

Аналогічні пояснення в судовому засіданні надав, допитаний в якості свідка інспектор СРПП ВП №2 ХРУП №1 ОСОБА_4 .. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що він, виконуючи свої службові обов`язки, діючи в рамках Закону України «Про національну поліцію», виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, останній відмовився, що зафіксовано в протоколі та на відеозаписі.

Суд, вислухавши доводи сторін, вислухавши свідків,дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими доказами.

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

За приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У разі якщо водій на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров`я, відповідно, таку відмову відповідно встановленого порядку огляду повинні засвідчити двоє свідків.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390761 від 22 квітня 2021 року; письмові пояснення свідків

Судом оглянуто відеозапис, долучений до справи, який триває менше двох хвилин, та з якого слідує наступне.

З відеозапису вбачається роз`яснення ОСОБА_1 інспектором поліції Нефьодовим Д.О. його прав та обов`язків, повідомлення підстав, які слугували виявленню ознак сп`яніння, роз`яснення складу адміністративного правопорушення, у водія з`ясовано які алкогольні напої він вживав, запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного спяніння, на що водій відмовився. Загалом, під час судового розгляду встановлено, що вся процедура оформлення адміністративного правопорушення була вчинена без додержання вимог та правил, затверджених законодавством, оскільки шикування правопорушника та свідків перед камерою для фіксації відмови не є належним доказом дотримання такої процедури, яка повинна бути підтверджена послідовними та взаємопов`язаними діями та рішеннями поліцейського, який оформлює таке правопорушення.

Крім цього, суд зазначає, що показання свідків повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд не може прийняти як доказ письмові пояснення свідків, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду/Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17, провадження № К/9901/2047/18, та яка повинна бути застосована в даній справі.

Судом встановлено, що єдиним доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, який складено з порушеннями та без додержання вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та, приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП, слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Таким чином, на переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є неналежними, недопустимими і недостовірними, оскільки отримані з порушенням процедури проведення огляду на стан сп`яніння, процедури залучення свідків, складення протоколу.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, суд дійшов висновку про неузгодженість доказів між собою, як в цілому, так і в деталях.

Досліджені та перевірені судом обставини, свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП,та не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, не доведена.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП, на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що йому в вину ставиться відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, з підстав встановлення наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 251,283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги чи протесту прокурора до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя (підпис) І. В. Дем`яненко