справа 362/6608/21
провадження 3/362/2775/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі судді Поповича Олега Васильовича розглянув матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Обухівського РУП ГУ НП України у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (далі - ОСОБА_1 )

за частиною 3 статті 154 КУпАП і

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2021 серії ВАБ № 428661, 18 листопада 2021 року близько 06:50 годин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 порушила правила утримання своєї собаки, а саме допустила, що собака вибігла на вулицю та, знаходячись без догляду, схопила ОСОБА_2 за верхній одяг, а саме куртку, чим пошкодила її, внаслідок чого була завдана шкода майну.

Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 3 статті 154 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину не визнала, пояснила, що вона не впевнена, що це саме її собака пошкодила куртку, оскільки вона цього не бачила. Також звернула увагу на відсутність доказів вчинення якого-небудь правопорушення х її боку.

Дослідивши матеріали справи та надані пояснення, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 3статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Відповідно до частини 1 статті цієї статті утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, а саме порушення правил утримання собаки, що спричинило заподіяння шкоди майну.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення містить суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, сформульованого поліцейським, а не докази на підтвердження фактів. Жоден із доданих до протоколу матеріалів не дає можливості пересвідчитись у тому, що саме собака, який належить ОСОБА_1 , зумовив завдання шкоди.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

До того ж, фабула правопорушення, зазначена у протоколі, не відповідає жодному зі складів адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті КУпАП.

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 154 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович