Справа № 456/4738/21
Провадження № 3/456/2285/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

21 жовтня 2021 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Іванус М.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.09.2021 близько 13:50 год. на автодорозі Київ-Чоп 610 км., керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із використанням приладу Драгер № ARND - 0013, результат тесту позитивний - 0, 63 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні адвокат Іванус М.І., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та зазначив, що висновок інспектора поліції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення від 06.09.2021, складеному о 14 годині 22 хв., акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування ТЗ у якого були тріщини на лобовому склі, а також не мав при собі посвідчення водія. Після зупинки транспортного засобу, між поліцейським та водієм ОСОБА_1 виникла словесна суперечка щодо тріщин на вітровому склі, оскільки інспектор не міг однозначно довести ті обставини, що тріщини є істотними та перешкоджають безпечній експлуатації ТЗ. В подальшому, інспектор запропонував пройти обстеження на стан сп`яніння водію ОСОБА_1 , з метою його притягнення до відповідальності. Оскільки водій був абсолютно переконаним, що є тверезим, то впевнено погодився та пройшов обстеження. Після запрошення на проходження огляду водія до пункту поліції, ОСОБА_1 показали прилад Драгер та запропонували його продути. На той час в пристрої знаходилась трубка, яку йому надали продувати. ОСОБА_1 не було відомо, що трубки повинні бути герметично запакованими та відкриватись виключно в присутності особи, що проходить огляд. Інспектор попередньо вже мав квитанцію, а не роздруковував її в присутності ОСОБА_1 , після того, як він продув прилад Драгер. Оскільки з протоколу вбачається, що свідків не було залучено до проведення огляду, таким чином єдиним доказом того, що обстеження на стан сп`яніння проводилось у встановленому законом порядку є відеозапис з нагрудної камери №1331. Оглянувши відеозапис, беззаперечно встановлено, що огляд водія проводився в період з 14:02:10 по 14:04:41 годин, що відповідає дійсності. З даного відеозапису вбачається, що прилад показав результат 0,63 % о 14:04:25 годин. Однак, як вбачається з квитанції (роздруківки) приладу Драгер, такий результат було зафіксовано 06.09.2021 року о 13:55:54 год. Тобто за 10 хв. до моменту обстеження ОСОБА_1 . Вищевказане підтверджує доводи ОСОБА_1 , що останній продував трубку, яка була розкритою, а також, що інспектор мав завчасно роздруковану квитанцію, в яку пізніше дописав прізвище та імя та по батькові ОСОБА_1 . Саме з цих причин інспектором не залучалось свідків, а також проводилась відеозапис виключно 2 хвилини 30 секунд загального часу. Також слід звернути увагу суду, що після продування інспектором не було прийнято до уваги заперечення водія з приводу того, що він не згідний з результатом, який показав прилад Драгер, і не зважаючи на його заперечення, останнього не було доставлено до медичного закладу для проходження огляду у встановленому законом порядку. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. При цьому заповнюється відповідна форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В матеріалах відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 , що в черговий раз підтверджує, що інспектор порушив вимоги Інструкції і не мав на меті скеровувати ОСОБА_1 до медичного закладу. ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія та пред`явив таке інспектору, а той факт, що інспектор, після проведення обстеження, встановивши факт «сп`яніння» не відсторонив від керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підтверджує підстави для закриття провадження в справі.

Слід зазначити, що адвокат Іванус М.І. в судовому засіданні просив витребувати в Стрийського РУП ГУНП у Львівській області повне відео з нагрудної камери поліцейського. Однак, в клопотанні відмовлено, оскільки таке належним чином не обґрунтоване. Окрім цього, в судовому засіданні оглянуто відео з нагрудної камери поліцейського. Таке відео є чітким та на ньому відображені всі фактичні обставини справи. Витребування повного відео з Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, тільки затягуватиме розгляд справи, а долучене до матеріалів справи відео з нагрудної камери поліцейського є достатнім, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, оскільки на такому чітко та послідовно видно події, що мали місце 06.09.2021 за участю ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, та здобуті під час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 06.09.2021 близько 13:50 год. на автодорозі Київ-Чоп 610 км., керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із використанням приладу Драгер № ARND - 0013, результат тесту позитивний - 0, 63 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105331 від 06.09.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06.09.2021 близько 13:50 год. на автодорозі Київ-Чоп 610 км., керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із використанням приладу Драгер № ARND - 0013, результат тесту позитивний - 0, 63 проміле, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с. 2/;

- роздруківкою з приладу Драгер № ARND 0013 від 06.09.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов тест на встановлення алкогольного сп`яніння 06.09.2021 о 13:55:54 год. Результат тесту 0, 63 проміле /а.с.1/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якої вбачається, що ОСОБА_1 06.09.2021 пройшов тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Драгер № ARND 0013, результат тесту 0, 63 проміле. На відео зафіксовано, як ОСОБА_1 самостійно розкриває з упаковки трубку і передає поліцейському. Крім цього, після продуття приладу і демонстрації інспектором результатів продуття, жодних заперечень ОСОБА_1 не висловлює /а.с.3/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Драгер № ARND 0013, результат тесту позитивний - 0, 63 проміле /а.с.4/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4735597 від 06.09.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425, 00 грн. /а.с.6/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Суд не бере до уваги доводи адвоката Івануса М.І., що представляє інтереси ОСОБА_1 про те, що після зупинки транспортного засобу між поліцейським та водієм ОСОБА_1 виникла словесна суперечка щодо тріщин на вітровому склі, в подальшому інспектор запропонував пройти обстеження на стан сп`яніння водію ОСОБА_1 , з метою його притягнення до відповідальності, оскільки такі жодними доказами не підтверджені.

Також суд не бере до уваги доводи адвоката Іванус М.І., про те, що працівники поліції показали ОСОБА_1 прилад Драгер та запропонували його продути, на той час в пристрої вже знаходилась трубка, яку потрібно було продувати, оскільки з оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 самостійно розпакував трубку, яку в подальшому передав поліцейському та в його присутності продув.

Не заслуговують на увагу доводи адвоката Івануса М.І. про те, що огляд водія проводився в період з 14:02:10 по 14:04:41 годин, що відповідає дійсності, однак, як вбачається з квитанції (роздруківки) приладу Драгер, такий результат було зафіксовано 06.09.2021 року о 13:55:54 год., тобто за 10 хв. до моменту обстеження ОСОБА_1 , оскільки з оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на визначення алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний - 0, 63 проміле, відповідно різниця в часі 10 хв. не впливає на факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення є не повним, а відтак, його не можна вважати належним та допустимим доказом, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис в нагрудної камери поліцейського суд вважає належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 06.09.2021 пройшов тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Драгер № ARND 0013, результат тесту 0, 63 проміле.

Крім того, суд критично оцінює твердження адвоката Іванус М.І. про те, що інспектор мав завчасно роздруковану квитанцію, в яку пізніше дописав прізвище та ім`я та по батькові ОСОБА_1 та саме з цих причин інспектором не залучалось свідків, а також проводився відеозапис виключно 2 хвилини 30 секунд загального часу, оскільки жодними доказами наведене не підтверджено.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що працівниками поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 використовувались спеціальні технічні засоби та долучено до матеріалів справи відповідний відеозапис з нагрудної камери поліцейського, відповідно в даному випадку присутність свідків була не обов`язковою та Інструкцією не передбачена.

У зв`язку з наведеним, доводи адвоката Івануса М.І. щодо відсутності свідків під час події не заслуговують на увагу.

Також суд не бере до уваги твердження адвоката Іванус М.І. про те, що після продуття приладу Драгер ОСОБА_1 , інспектором не було прийнято до уваги заперечення останнього з приводу того, що він не згідний з результатом і не зважаючи на його заперечення, останнього не було доставлено до медичного закладу, для проходження огляду у встановленому законом порядку, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, після проходження тесту ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції вирішити це питання, однак жодним чином не висловив свого бажання проїхати в медичний заклад.

Слід зазначити, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того слід зазначити, що пояснення та зауваження від ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП не додавалися, хоча останній не був позбавлений такої можливості. З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 бажав проїхати в медичний заклад, що ставить під сумнів твердження адвоката Іванус М.І.

Суд звертає увагу, що твердження адвоката Іванус М.І. про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 не спростовує факту, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, суд не спростовує інші доводи адвоката Іванус М.І., та вважає, що такі викладені останніми з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 454 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання адвоката Іванус М.І., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн.з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя В.Л.Бучківська