ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4896/20 Номер провадження 33/814/62/21Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Полтава

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сімоняна Е.Р., потерпілої ОСОБА_2 та представника в її інтересах адвоката Чупілко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чупілко М.В. представника в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 05.08.2020 року біля 19 години 10 хвилин в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, вчиняв бійку та погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173 -2 КУпАП України.

Мотивуючи рішення щодо закриття провадження, суддя вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно вчинив дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся представник в інтересах потерпілої ОСОБА_2 адвокат Чупілко М.В.

В апеляційній скарзі просить постанову судді районного суду щодо ОСОБА_1 скасувати.

Вказує, що ввечері 04.08.2020 ОСОБА_1 , перебуваючи за межами помешкання в якому вони проживали, став телефонувати ОСОБА_2 і, погрожуючи їй фізичною розправою, став вимагати, щоб вона негайно покинула квартиру. Через деякий час він прибув до місця їх проживання і подзвонив у дверний дзвоник квартири. Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_2 спочатку двері не відчинила і стала умовляти ОСОБА_1 дозволити їй хоча б залишитися у кварти до ранку. Після того, як він пообіцяв, що ОСОБА_2 залишиться у квартирі, вона відчинила вхідні двері. Але, зайшовши до квартири, ОСОБА_1 почав її ображати, застосовуючи нецензурну лайку, принижувати людську гідність, вимагати, що б вона покинула приміщення, застосовував до неї фізичне насильство. На всі прохання ОСОБА_2 він не реагував. У зв`язку із протиправною поведінкою ОСОБА_1 вона була вимушена зателефонувати до патрульної поліції.

Оскільки під час вказаного конфлікту ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження, 05.08.2020 р. вона подала заяву до Кременчуцького відділу поліції про відкриття відносно ОСОБА_1 кримінального провадження, про що прохала внести дані до ЄРДР.

05.08.2020 р. ОСОБА_2 знову прийшла в квартиру, щоб забрати свої особисті речі. Але ОСОБА_1 спочатку її у квартиру взагалі не пускав, а потім у приміщенні квартири став висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою. У зв`язку з цим ОСОБА_2 була вимушена зателефонувати до поліції. Але коли прибули співробітники поліції, ОСОБА_1 змінив свою поведінку. Незважаючи на це, співробітниками поліції, які прибули на виклик, було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Але судом при розгляді справи не були прийняті до уваги пояснення ОСОБА_2 . За основу було взято тільки пояснення ОСОБА_1 , який надавав покази з метою уникнути відповідальності за вчинення насильства відносно цивільної дружини.

Заслухавши виступ потерпілої ОСОБА_2 та захисника в її інтересах ОСОБА_3 , на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 та захисника Сімоняна Е.Р. в його інтересах, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.

Диспозиція ч. 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 676627 від 05 серпня 2020 року, складеним командиром взводу № 2 роти ТОР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ст. лейтенантом поліції Вазна Марини Ігорівни, вбачається, що 05 серпня 2020 року о 19 год. 10 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме виражався в її бік нецензурною лайкою, вчиняв бійку та погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173 -2 КУпАП України.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 05 серпня 2020 року вбачається, що приблизно о 19 год 10 хв вона прийшла за адресою АДРЕСА_3 де вона проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 . В ході конфлікту він повідомив її що викине всі її речі з балкону, погрожував фізичною розправою, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та вчиняв бійку відносно неї.

З пояснень ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року вбачається, що о 19 год прийшла його співмешканка, щоб забрати свої речі. Після того як він впусти ОСОБА_2 до квартири, вона почала вживати нецензурну лайку в його адресу та близьких. Будь яких перешкод в збиранні її речей не здійснював, фізично чи психологічного насильства не вчиняв.

Також, до матеріалів справи долучено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05 серпня 2020 року від 20 год 00 хв, у відповідності до якого, гр. ОСОБА_2 заявила, що 05 серпня 2020 року о 19 год 10 хв в АДРЕСА_2 у неї стався конфлікт із співмешканцем ОСОБА_5 , під час якого він погрожував фізичною розправою та обіцяв скинути її речі за вікно. Відзначила, що він виражався нецензурною лайкою в її бік.

З досліджених відеозаписів долучених до матеріалів справи, які були зафіксовані за допомогою нагрудних камер працівників поліції № 001134 та № 001009 вбачається, що ОСОБА_2 здійснила виклик працівників поліції, з метою попередження негативних дій зі сторони ОСОБА_5 відносно неї та її речей. Неодноразово наголошувала, що 04 серпня 2020 року вчиняв відносно неї насильство про що було складено заяву, а 05 серпня 2020 року він вдарив її в лобову ділянку. Свідок ОСОБА_6 під відеофіксацію пояснила, що вона не бачила, щоб 05 серпня 2020 року ОСОБА_5 застосовував фізичне насильство відносно ОСОБА_2 . На прохання працівників поліції ОСОБА_1 допоміг гр. ОСОБА_2 спустити речі з квартири на подвір`я. Отже, жодного належного доказу , що саме 05.08.2020 року ОСОБА_1 застосував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство відеозаписи не містять

Таким чином, на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять лише заяву та пояснення ОСОБА_2 , на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2020 року.

Інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було враховано всі докази наявні в матеріалах справи, та надано їм оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про невинуватість гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чупілко М.В. представника в інтересах потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан