Провадження № 3/761/5752/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак Микита Анатолійович розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 121559, 17 квітня 2021 року, о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi» номерний знак НОМЕР_1 по бул. Т.Шевченка, 10 м. Києві із ознаками наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, висновок лікаря № 002030. ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.9.а ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї провини у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що не зміг здати сечу на аналіз у зв`язку з станом здоров`я, а інший біологічний матеріал для аналізу лікар у нього не відбирав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити. Зазначив, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, в той час як у висновку лікаря зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду. Таким чином фабула правопорушення зазначена у протоколі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з висновку лікаря-нарколога №002030 від 17.04.2021, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з довідки № 901, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 3, що ОСОБА_1 17.04.2021 року було діагностовано гостру затримку сечі нейрогенного ґенезу, що підтверджує покази ОСОБА_1 про неможливість надати зразок біологічного матеріалу (сечі) для проведення аналізу.

Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 пропонувалось надати для аналізу явніший біологічний матеріал, а останній відмовився.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, проте в порушення вимог п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд з невідомих причин не було проведено протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, в той час як у висновку лікаря зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, тобто стан сп`яніння лікарем-наркологом встановлено не було.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні працівником поліції про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 матеріалами справи не доведено, а тому підстав вважати, що в його діях має місце склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпА, немає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ М.А. РИБАК