Справа 573/1770/21
Номер провадження 3/573/789/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2021 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали, які надійшли із Управління Держпраці у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого директором Куянівського торгово-комунального підприємства, РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

27 жовтня 2021 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов в протокол №13-09/666 від 07 жовтня 2021 про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що під час планової перевірки Куянівського торгово-комунального підприємства 07 жовтня 2021 року інспектором праці Лисенко В.М. встановлено, що посадовими особами Куянівського КТП повідомлення про прийняття працівників на роботу не подається до територіальних органів ДПС за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, а саме відносно працівників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких згідно наказів та заяв від 04.01.2021 прийнято на посади техніка-електрика та головного інженера відповідно з 04.01.2021 року. Повідомлення до органу ДПС про прийняття працівників на роботу подано 04.01.2021 року, про що є відповідна відмітка. Крім того, ОСОБА_3 звільнено з посади відповідно до розпорядження № 3 від 31.12.2020 та виплачено кошти у сумі 6 261 грн. 29 коп. 04.01.2021 згідно з відомостями розподілу витрат; також ОСОБА_2 звільнено 31.12.2020, сплачено 2 380 грн. 38 коп., виплачено 04.01.2021. Тобто виявлено порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП в частині невиплати звільненим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розрахункових коштів не в день звільнення, а також не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Своїми вищевказаними протиправними діями директором Куянівського ТКП ОСОБА_1 порушено ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

До суду ОСОБА_4 не з`явився, подав заяву про розгляд адміністративної справи без його участі. Крім того, через канцелярію суду долучив письмові пояснення у справі, де зазначив, що протокол від 07.10.2021 № 13-09/666 про адміністративне правопорушення, складений інспектором праці управління Держпраці у Сумській області відносно нього за ч.1 ст.41 КУпАП є безпідставним виходячи з наступного.

1. У протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначено, що «під час планової перевірки інспектором праці ОСОБА_5 встановлено, що посадовими особами Куянівського ТКП повідомлення про прийняття працівників на роботу не подається до територіальних органів Державної податкової служби за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. Так, згідно наказу від 04.01.2021 № 2 та заяви від 04.01.2021 ОСОБА_2 прийнято на посаду техніка-електрика з 04.01.2021. Згідно наказу від 04.01.2021 № 1 та заяви від 04.01.2021 ОСОБА_3 прийнято на посаду головного інженера з 04.01.2021. Повідомлення до органу ДПС про прийняття працівників на роботу подано 04.01.2021, про що є відповідна відмітка. Таким чином, вищезазначене повідомлення було подано не до початку роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ».

2. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відповідно до розпорядження Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 31.12.202 № 13 ОСОБА_3 звільнено з посади директора Куянівського ТКП 31.12.202. Розрахункові кошти у сумі 6261,29 грн. виплачено 04.01.2021 (відповідно до відомості розподілу виплат від 04.01.2021).

Відповідно до наказу від 31.12.202 № 18 ОСОБА_2 звільнено з із займаної посади 31.12.2020. Розрахункові кошти у сумі 2380,38 грн. виплачено 04.01.2021 (відповідно до відомості розподілу виплат від 04.01.2021).

У ході планової перевірки інспектором праці ОСОБА_5 виявлено порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП в частині невиплати звільненим ОСОБА_3 , ОСОБА_2 розрахункових коштів не в день звільнення. При цьому звільненим ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначає, що під час перевірки підтверджуючих документів виплати середнього заробітку звільненим ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не надано.».

Звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_3 звільнений з посади відповідно до розпорядження Білопільського міського голови, який виконував функцію голови комісії з реорганізації Куянівської сільської ради. ОСОБА_2 подав заяву 31.12.2020, що фізично унеможливило виплату коштів в цей день, оскільки банківські установи в цей день не працювали, електронні платежі не приймали. У подальшому 26.10.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виплачено середній заробіток в повному об`ємі.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП, та враховуючи викладені пояснення, просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу адміністративного порушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП).

Проте, із пояснень вбачається, що розрахункові грошові кошти працівникам були виплачені 04.01.2021 року, оскільки із пояснення вбачається що 31.12.2020 року банківські установи не працювали, електронні платежі не приймали. Крім того із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зайняв посаду директора Куянівського ТКП лише 01.01.2021 року. У подальшому 26.10.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виплачено середній заробіток в повному об`ємі.

Щодо порушення подання повідомлення до органу ДПС про прийняття працівників на роботу 04.01.2021 - не до початку роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд зазначає, що порушення вимог Постанови КМУ «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 № 413, яка не є актом трудового законодавства ( не встановлює, не змінює та не припиняє трудові відносини між працівником і роботодавцем), не тягне за собою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22.12.2010 року по справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позиція, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності ОСОБА_1 тлумачяться на його користь.

Враховуючи те, що при розгляді справи належних доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП до суду надано не було, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно останнього необхідно закрити, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 41, 247, 251, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя