ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/28648/21

Провадження № 3/947/8142/21

13.10.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП (протокол серії ААБ № 046024 від 10.09.2021 року)

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046024 від 10.09.2021 року вбачається, що 10.09.2021 року о 09:30 год., в м. Одеса по вул. Академіка Глушка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HONDA», номерний знак НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, відповідно до постанови ДВС серії ВП № 62332730 від 13.10.2020 року, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 10.09.2021 року о 09:30 год., у відношенні ОСОБА_1 було складено вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Ч. 3 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046024 від 10.09.2021 року, відповідно до якого зафіксовано час, дату, місце правопорушення та викладені відповідні факти та обставини, а також постанову ДВС серії ВП № 62332730 від 13.10.2020 року.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до постанови Державного виконавця серії ВП № 62332730 від 13.10.2020 року у відношенні громадянина ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 520/8667/18, виданого 09.06.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, йому не було відомо про тимчасове обмеження у праві керуванням транспортними засобами.

Суд погоджується з позицією ОСОБА_1 , дійсно до матеріалів провадження долучено вищезазначену постанову державного виконавця, однак відсутні відомості з приводу отримання вказаної постанови, ознайомлення з її змістом та порядком оскарження, що в свою чергу являється грубим порушенням права на захист.

Крім того, громадянином ОСОБА_1 надано до суду поставу Державного виконавця серії ВП № 62332730 від 10.09.2021 року, відповідно до якої постанова серії ВП № 62332730 від 13.10.2020 року у відношенні громадянина ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами скасована на підставі абзацу четвертого частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.126 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 046024 від 10.09.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства щодо його складання, відсутній факт керування вищезазначеним транспортним засобом, а також скасовано тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, що в свою чергу виключає відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.