ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1314/21 Справа № 177/572/21 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Чеботара С.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої у Гейківській філії ОКНЗ СЗОШ I-III ст., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122- 4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на неї стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 20.04.2021 о 12 год. 09 хв., керуючи автомобілем Део Матіз (Daewoo Matiz), р/н НОМЕР_1 , у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на регульованому перехресті вул. Лермонтова - пров. Пулковського, у порушення п. 1.5, 1.7, 8.7.3 е) ПДР України, не обрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати автомобілем, виїхала на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та допустила наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину по вул. Лермонтова на зелений сигнал світлофора, у результаті чого, останньому забруднено одяг та пошкоджено самокат.

Після чого, ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетною.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Чеботар С.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року змінити та пом`якшити покарання з позбавлення права керування транспортним засобом на штраф.

Постанову суду вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, судом першої інстанції при ухваленні постанови не було враховано те, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія на право керування транспортними засобами та остання немає грубих або систематичних адміністративних правопорушень скоєних до події ДТП. ОСОБА_1 визнала вину та щиро розкаюється, працевлаштована та позитивно характеризується за місцем роботи. Посвідчення водія на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 необхідне для роботи.

В судове засідання ОСОБА_1 та діючий в її інтересах адвокат Чеботар С.О. не з`явились, були повідомлені належним чином. Адвокат надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122- 4 КУпАП,, в апеляційному порядку не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах заявлених в апеляційній скарзі вимог.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Диспозиція ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та залишення місця дорожньо транспортної пригоди.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із того, що її вина у вчиненні вказаного в постанові правопорушення доведена, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами і які не заперечуються самою ОСОБА_1 .

Однак, розглядаючи адміністративну справу та постановляючи постанову, суд першої інстанції, не зазначив пом`якшуючих відповідальність обставин, а послався лише на те, що дане правопорушення є грубим.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Поряд і з цим санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28.09.1999року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В той же час вважаю, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність наслідків скоєного правопорушення, ступінь її вини. Районним судом було призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один)рік.

На переконання судді апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія на право керування транспортними засобами та остання немає грубих або систематичних адміністративних правопорушень скоєних до події ДТП, ОСОБА_1 визнала вину та щиро розкаюється, працевлаштована та позитивно характеризується за місцем роботи, а посвідчення водія на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 необхідне для роботи.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Чеботара С.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначення покарання.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.П. Слоквенко