Справа № 265/6636/21
Провадження № 3/265/2217/21
П О С Т А Н О В А

18 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області МельникІ.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, за ст.130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2021 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний протокол серії № ДПР18 № 288954 із додатками відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП України.

З протоколу вбачається, що 17 серпня 2021 року о 10-24 годині по вулиці Московській, біля будинку № 57, у Лівобережному районі міста Маріуполя, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість).Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`янінняу закладі охорони здоров`я КНП «МЦПЛЗ м. Маріуполь» у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Правопорушення скоєно повторно протягом року.

Вказані дії ОСОБА_1 поліції кваліфіковані за ч.2 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дати судових засідань, однак до суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд розцінює неявки в судові засідання, виключно, як спробу ОСОБА_1 уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, судом всіляко забезпечувалась змагальність судового процесу та право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, що свідчить про дотримання основного принципу Європейського суду з прав людини особа повинна бути почутою.

У справі «MirovniInstitut v. Slovenia» Європейський суд з прав людини відзначив, що судові розгляди мають гарантувати право на публічне слухання в розумінні §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Винятки повинні бути виправдані особливими обставинами. Як підкреслив Суд, суспільний характер слухань захищає сторони від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю. Це також є одним зі способів підтримки довіри до судів.

У даному випадку суд забезпечив ОСОБА_1 гарантію щодо публічного розгляду справи проти нього і виняток зроблений судом щодо можливості подальшого розгляду справи без його участі із-за зловживання ним своїми процесуальними правами повністю захищає ОСОБА_1 від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, вважаючи причини неявки особи до суду неповажною та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинена повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (надалі Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З переглянутого відеозапису, наданого Управлінням патрульної поліції в Донецькій області у якості доказу, судом встановлено, що інспекторами патрульної поліції водію ОСОБА_1 роз`яснювались його права, після чого пройти медичний огляд на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.

Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не навів будь- яких пояснень по суті виявленого правопорушення.

Окрім того, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , довідкою щодо наявністю в діях ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП, направленням на огляд водія транспортного засобу від 17.08.2021 року, постановою від 17.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 ч.2 КУпАП, постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, рапортом, тощо.

За таких обставин, суд вважає доведеною ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, а саме рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З огляду на обставини справи та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, яка не передбачає альтернативних заходів покарання, а ніж зазначені в ній.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у ОСОБА_1 відсутнє. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або в загалі його не мала.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні норм ПДР України та ст. 130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні.

На підставі ст. 130 ч. 2КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП та покласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 454 гривень.

Постанова набираєчинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Мельник