Справа №: 700/239/21
Провадження № 3/700/113/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працює секретарем Лисянської селищної ради Черкаської області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 140/2021 року від 14.04.2021 року, складеного оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України лейтенантом поліції Никогда О.С., ОСОБА_1 , будучи секретарем Лисянської селищної ради Лисянського району Черкаської області (на момент вчинення) та відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був до 31.05.2020 року, а декларація фактично подана 04.09.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Рішенням Лисянської селищної ради від 13.11.2015 року № 1-1/VI, ОСОБА_1 обрано секретарем селищної ради від виборчого округу № 17.

Згідно зі списком депутатів Лисянської селищної ради VІІ скликання ОСОБА_1 є депутатом від виборчого округу № 14.

04.01.2019 року ОСОБА_1 обрано секретарем селищної ради та виконавчого комітету, що підтверджується рішенням Лисянської селищної ради від 04.01.2019 року № 47-4/VІІ.

Приписами статті 3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закону, зокрема підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, передбачено його розповсюдження на державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовим актами Верховної Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону, передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Частиною 5 вказаної статті визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №№ 2,3 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року) визначено, що декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік тільки 04.09.2020 року, тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був до 31.05.2020 року, а декларація фактично подана 04.09.2020 року, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнав та щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що будь якого умислу не подати декларацію у нього не було, оскільки йому відомі вимоги Закону. Зазначив, що неодноразово намагався подати декларацію, однак через навантаженість системи у травні 2020 року не відразу зміг її відправити. Був упевнений, що подав її вчасно. Проте, під час підготовки та подачі документів як кандидата на посаду секретаря у вересні 2020 року з`ясувалося, що дана декларація перебуває у статусі чернетки. Таким чином подав декларацію тільки 04.09.2020 року. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6КУпАП та призначити стягнення відповідно до передбаченої санкції статті.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи приходжу до наступних висновків.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік 04.09.2020 року, тоді як граничний термін подачі був до 31.05.2020 року, тобто несвоєчасно. Факт несвоєчасності без поважних причин подання декларації останнім підтверджується матеріалами справи.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 подати декларацію вчасно, під час розгляду матеріалів справи не було встановлено.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП доведена.

Відповідно до положень статей 10,11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину, не мав на меті уникнути фінансового моніторингу його доходів, а також те, що вчинене адміністративне правопорушення у даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, тому вважаю можливим застосувати до нього положення статті 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого буде достатньо для виховання останнього та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що рішення про накладення адміністративного стягнення не приймалося, підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.283, 284, ч.1 ст.172-6, 22 КУпАП, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1ст. 172-6 КУпАП та обмежитися усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1ст. 172-6 КУпАП, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя - Н. В. Бесараб