Справа №155/61/21
Провадження №3/155/59/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Сметана В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працює, освіта середня, заміжня,

за ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області, 18 січня 2021 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №452912 від 25 грудня 2020 року, відповідно до якого 11 грудня 2020 року близько 16 години 00 хвилин в селі Новосілки, Горохівського району, ОСОБА_1 здійснила роздрібну торгівлю етилового спирту за ціною 10 гривень за 100 грам, без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушила вимоги ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва та спирту і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481-95-ВР», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 , працівником поліції, що склав адміністративні матеріали кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в суді свою вину не визнала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в письмових поясненнях доданих до протоколу. Суду пояснила, що продаж алкогольних напоїв не здійснювала, громадянин ОСОБА_2 17.12.2020 до вказаного магазину не приходив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Згідно зі ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності, які порушують правила торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без або марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , 17 грудня 2020 року перебувала приміщені магазину в якому здійснювала прибирання, власником цього магазину є її чоловік. Також ОСОБА_1 , зазначила, що в магазині перебувала цілий день і ОСОБА_2 того дня не заходив до магазину, будь яких алкогольних напоїв не продавала.

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_2 , в судді виникає сумніви щодо достовірності наданих ним пояснень, так як ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що від кількості випитого алкоголю, вранці у нього «зникла пам`ять».

У протоколі відсутні дані про те, що ОСОБА_1 , є суб`єктом господарювання та від свого імені здійснювала господарську (підприємницьку) діяльність, або ж доказів того, що остання в магазині працює чи наявні обов`язки до яких входить реалізації та здійснення операцій з відпуску товарів покупцям.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення правопорушення, а саме: що остання 17 грудня 2020 року фактично здійснювала продаж алкогольних виробів, тобто передавала товар у власність покупцям та отримувала від них грошові кошти за цей товар, а також те, що здійснювала продаж алкогольних виробів саме без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 , 17 грудня 2020 року близько 16 години 00 хвилин в селі Новосілки, здійснювала роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події та в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 34, 156, п. 1 ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.156КУпАП в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана