№ справи 317/3428/20
№ провадження 3/317/16/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Нікітін В.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Інші відомості не відомі.

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 о 00-42 год. ОСОБА_1 знаходилась на зупинці громадського транспорту в с. Малишівка, Запорізького району Запорізької області, не маючи при собі документів, що посвідчують особу, чим порушила вимоги пп. 2 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

До суду ОСОБА_1 не з`явилась, хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи за місцем свого мешкання, яке вона зазначила при складанні протоколу.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 287018 від 02.11.2020, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил карантину людей порушення санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються, з-поміж іншого, тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. На період карантину можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності ч.ч. 2 та 3 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Як зазначено в п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22 липня 2020 року на всій території України продовжено встановлений 12 березня 2020 року карантин.

Підпунктом другим пункту десятого зазначеної Постанови КМУ на території України на період дії карантину заборонялось перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без документів, що посвідчують особу.

Вказана заборона була фактично перенесена Урядом України до постанови № 1236 від 09 грудня 2020 року (п. 2 ч. 2), тобто адміністративна відповідальність за перебування особи в громадських місцях без документів, що посвідчують особу, фактично не скасовувалась.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину людей, підтверджується протоколом у справі про адміністративне правопорушення та його письмовими поясненнями.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Як було встановлено судом, факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

В той же час, суд зважає на те, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що внаслідок правопорушення, допущеного ОСОБА_1 було завдано шкоди правам або свободам будь-якої фізичної або юридичної особи. Не встановлено наявності конкретної шкоди, завданої громадському порядку.

Також суд вважає необхідним наголосити на значній сумі штрафу, яка мінімально передбачена статтею 44-3 КУпАП і сплата якої за незначне, на думку суду, правопорушення, може суттєво погіршити майновий стан особи. Вказана обставина свідчить про неспівмірність мінімально передбаченого покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке, на думку суду, може вважатись малозначним з урахуванням його конкретних обставин.

У відповідності до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за вказане правопорушення через його малозначність на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справи закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Нікітін