Справа № 204/893/21
Провадження № 3/204/653/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., за участю прокурора Мазур К.О., особи, відносно якої складено протоколи, розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколами автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09 лютого 2021 року справи передано у моє провадження.

Вказані матеріали стосуються однієї і тієї ж особи, відносно якої складено протоколи за кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на те, що на розгляд суду надійшло дві справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, вважаю за необхідне розгляд даних матеріалів про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 26 від 28 січня 2021 року зазначено, що 14 серпня 2020 року, скликано засідання балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з метою розгляду питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», яке безпосередньо стосується члена комісії ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 згідно з п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в денний час доби, перебуваючи на засіданні балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, будучи належним чином обізнаним про вимоги щодо врегулювання конфлікту інтересів, при розгляді питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника - начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом (голову балансової комісії) в особі ОСОБА_2 про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів (том 2, а. с. 1-13).

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 25 від 28 січня 2021 року зазначено, що 14 серпня 2020 року скликано засідання балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з метою розгляду питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», яке безпосередньо стосується члена комісії ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 згідно з п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в денний час доби, перебуваючи на засіданні балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, будучи належним чином обізнаним про вимоги щодо врегулювання конфлікту інтересів, при розгляді питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів. Вказані дії полягали в тому, що ОСОБА_1 проголосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», та будучи членом балансової комісії підписав протокол засідання балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 7 від 14 серпня 2020 року. Даним протоколом передбачено, що за особистий вклад в загальні результати нарахувати премію в серпні 2020 року за результати оперативно-службової діяльності у липні 2020 року особам рядового та начальницького складу, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 25%. Приватний інтерес ОСОБА_1 полягає у наявності в особи майнового інтересу, який полягає в отриманні додаткового матеріального заохочення у виді преміювання та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати. Реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає в наявності суперечності між приватним майновим інтересом особи (отриманні додаткового матеріального заохочення у виді преміювання та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати) та додатковими службовими повноваженнями (членством в балансовій комісії відділу охорони здоров`я в Української психіатричної лікарні з суворим наглядом), які впливають на його об`єктивність та неупередженість при розгляді питання порядку денного щодо особистого преміювання та на розподіл коштів на преміювання за результатами роботи осіб рядового та начальницького складу відділу. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП в умовах реального конфлікту інтересів (том 1, а. с. 1-12).

16 та 24 лютого 2021 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_3 на протокол № 26 від 28 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (том 3, а. с. 11-14, 19-22) та протокол № 25 від 28 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (том 3, а. с. 7-10, 15-18). В обґрунтування вказаних заперечень зазначено, що він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії. Участь у засіданні балансової комісії приймав не на підставі приватного інтересу, а як один із членів комісії, який виконував обов`язки за посадою особи, яка входить до складу цієї комісії та є службовою чи представницькою особою, яка виконує свої службові обов`язки. Вказує, що він не впливав та не мав тих повноважень, щоб впливати на прийняття рішення щодо призначення йому премії, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького кладу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання. Під час заслуховування пропозицій керівників структурних підрозділів щодо преміювання персоналу він вносив пропозиції лише стосовно підлеглого персоналу з числа осіб та молодшого начальницького складу, на підставі поданого ним рапорту. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому прохає провадження по справі закрити.

16 березня 2021 року на адресу суду надійшов висновок прокурора в адміністративних справах стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 3, а. с. 39-47). У висновку зазначено, що у справі є непрямі докази протоколи балансової комісії № 10 від 16 листопада 2020 року, № 11 від 11 грудня 2020 року, № 12 від 11 грудня 2020 року та № 13 від 23 грудня 2020 року в яких зазначено, що під час засідання балансової комісії розгляд питань стосовно працівників, які входять до складу комісії або працівників, які мають родинні зв`язки з членом комісії, члени комісії усувалися від голосування стосовно себе або такої особи і рішення приймалися без його участі. Вказані не прямі докази свідчать, що після проведеної УСР в Дніпропетровської області ДСР НП України перевірки у членів Балансової комісії настало усвідомлення того, що є підстави для повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання вказаної комісії та розгляду питання порядку денного. Тому прохає притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що він дійсно працює на посаді старшого заступника чергового помічника начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України. Однак, він не є членом балансової комісії, а на засіданні цієї комісії він був присутній у зв`язку з відсутністю постійного члена комісії чергового помічника начальника відділу ОСОБА_4 , обов`язки якого він виконував. Він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії. Участь у засіданні балансової комісії приймав не на підставі приватного інтересу, а як один із членів комісії, який виконував обов`язки за посадою особи, яка входить до складу цієї комісії та є службовою чи представницькою особою, яка виконує свої службові обов`язки. Вказує, що він не впливав та не мав тих повноважень, щоб впливати на прийняття рішення щодо призначення йому премії, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького кладу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання. Під час заслуховування пропозицій керівників структурних підрозділів щодо преміювання персоналу він вносив пропозиції лише стосовно підлеглого персоналу з числа осіб та молодшого начальницького складу, на підставі поданого ним рапорту. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Мазур К.О. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень з урахуванням приписів ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є начальником відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України. ОСОБА_1 є його підлеглим. Балансова комісія відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом скликається та приймає рішення щодо преміювання. Члени даної комісії не приймають рішення щодо свого преміювання, оскільки рішення щодо їх преміювання приймає його заступник, або він особисто. ОСОБА_1 не є постійним членом балансової комісії, а був присутній на засіданні комісії у зв`язку з відсутністю її постійного члена ОСОБА_4 , обов`язки якого він виконував за посадою. ОСОБА_1 про наявність у нього конфлікту інтересів не повідомляв. На засіданнях балансової комісії ОСОБА_1 не голосував «За» щодо преміювання. Члени комісії взагалі не голосують, а лише повідомляють у випадку наявності про обставини, які впливають на розмір премії для підлеглих їм працівникам. Протоколи засідання балансової комісії не є для нього, як для начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, обов`язковими для винесення наказу про преміювання, оскільки рішення про винесення наказу він приймає особисто в межах наданих йому повноважень, як керівнику.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що на засіданнях Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і на згаданих засіданнях, визначених у протоколах, голосування фактично взагалі не відбувається, а йде лише процес заслуховування поданих рапортів щодо преміювання працівників.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , а також думку прокурора, приймаючи до уваги покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частина 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі реальний конфлікт інтересів.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 25 та № 26 від 28 січня 2021 року, та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, останній працює на посаді чергового помічника начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України.

У Положенні про Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженому наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 22 від 20 січня 2017 року, зазначено, що Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України (том 1, а. с. 30-34; том 2, а. с. 30-34).

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

11 січня 2020 року ОСОБА_1 ознайомлений з Посадовими обов`язками чергового помічника начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженими наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 3 від 02 січня 2020 року (том 1, а. с. 42-45; том 2, а. с. 42-45).

З метою удосконалення управлінської діяльності і порядку користування та розпорядження державним майном і коштами, покращення системи внутрішнього контролю, своєчасного та ефективного реагування на стан фінансово-господарської діяльності відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, наказом начальника Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_2 № 33 від 17 лютого 2020 року (том 1, а. с. 35; том 2, а. с. 35) затверджено «Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом» (том 1, а. с. 37-39; том 2, а. с. 35).

Відповідно до вимог 1.1 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, Балансова комісія відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом є постійно діючим колегіальним органом та утворюється з метою реалізації державної політики щодо ефективного використання державного майна та коштів, інвентаризації існуючих господарських зобов`язань, налагодження співпраці між суб`єктами господарської діяльності, відділу охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом (том 1, а. с. 37-39; том 2, а. с. 35).

Згідно з вимогами п. п. 3.1 та 3.2 вказаного Положення, формою роботи Комісії є засідання, які скликаються у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Засідання Комісії проводиться відповідно до порядку денного, а її рішення оформлюються протоколами, які підписує голова Комісії, а у разі його відсутності або за його дорученням заступник голови Комісії та всі присутні на засіданні члени Комісії.

Наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 33 від 17 лютого 2020 року затверджено також Склад Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та визначено, що: голова комісії начальник відділу охорони ОСОБА_2 ; заступник голови заступник начальника відділу охорони ОСОБА_6 ; члени комісії: начальник сектору головний бухгалтер відділу охорони ОСОБА_7 , начальник сектору по роботі з персоналом відділу охорони ОСОБА_8 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_9 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_10 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_11 ; черговий помічник начальника відділу охорони Фарафонов М.Ю., секретар комісії діловод відділу охорони ОСОБА_12 (том 1, а. с. 40-41; том 2, а. с. 40-41).

Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом не призначався.

При цьому, судом встановлено, що 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 був присутній на засіданні Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та у протоколі № 7 від 14 серпня 2020 року він зазначений як член балансової комісії, даний протокол ОСОБА_1 підписав як, в. о. чергового помічника начальника відділу охорони (том 1, а. с. 219-222 та на звороті; том 2, а. с. 219-222 та на звороті). На засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом 14 серпня 2020 року порядком денним було, зокрема, преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу.

У складених відносно ОСОБА_1 протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією № 25 та № 26 від 28 січня 2021 року, зазначено, що 14 серпня 2020 року член балансової комісії Черговий помічник начальника відділу Фарафонов М.Ю. з законних підстав був відсутнім на робочому місті, тому ОСОБА_1 виконував обов`язки чергового помічника начальника відділу та члена балансової комісії відділу згідно Положення про Балансову комісію п. 2 п. 4.

Так, у Посадових обов`язках чергового помічника начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затверджених наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 3 від 02 січня 2020 року, яку обіймає ОСОБА_4 закріплено, що на період перебування у відпустці, службових відрядженнях чи хвороби, а також в разі відсутності посадові обов`язки чергового помічника начальника відділу виконує заступник чергового помічника начальника відділу або

черговий помічник начальника відділу іншої зміни (том 1, а.с. 46-49; Том 2, а. с. 46-49).

З викладеного вбачається, що у разі відсутності чергового помічника начальника відділ охорони ОСОБА_4 посадові обов`язки чергового помічника начальника відділу виконує заступник чергового помічника начальника відділу, яким є ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_4 14 серпня 2020 року був відсутнім на роботі, як і не зазначено підстав такої відсутності одного з членів балансової комісії.

Враховуючи встановлені обставини слід констатувати, що матеріали справи не місять належних та допустимих доказів того, що 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 мав передбачені посадовою інструкцією підстави виконувати посадові обов`язки чергового помічника начальника відділ охорони ОСОБА_4 .

Крім того слід враховувати, що факт того, що ОСОБА_1 у разі відсутності чергового помічника начальника відділ охорони ОСОБА_4 має виконувати посадові обов`язки чергового помічника начальника, не дає підстав вважати, що у разі відсутності ОСОБА_4 . ОСОБА_1 має входити замість нього до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом. Так, з Посадових обов`язків чергового помічника начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом вбачається, що ОСОБА_1 у випадку відсутності ОСОБА_4 має виконувати лише посадові обов`язки чергового помічника начальника відділу, а не обов`язки щодо участі у засіданнях балансової комісії.

Разом з цим, у пункті 2.4 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом закріплено, що склад комісії затверджується наказом відділу охорони. У разі вибуття голови та членів комісії обов`язки покладаються на особу, призначену на відповідну посаду.

Тобто, для входження працівника до складу балансової комісії обов`язковою умовою є наявність відповідного наказу про призначення особи на конкретну посаду, та наявність наказу керівника про затвердження складу комісії, що передбачено п. 2.4 Положення.

Натомість, ОСОБА_1 відповідним наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом не призначався.

При цьому у судовому засіданні встановлено, що черговий помічника начальника відділу охорони ОСОБА_4 , як член Балансової комісії зі складу цієї комісії не вибув, а на посаду чергового помічника начальника відділу охорони ОСОБА_1 у передбаченому порядку не призначався.

За таких обставин, очевидним є висновок про те, що, оскільки ОСОБА_1 не входить до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, то він 14 серпня 2020 року не мав відповідних повноважень щодо голосування на засіданні комісії, в тому числі в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії, на прийняття рішень щодо призначення йому премії він не впливав та не мав таких повноважень, не вносив пропозиції та заперечень з даного приводу, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання, під час заслуховування пропозиції щодо преміювання він вносив пропозиції лише стосовно підлеглого йому персоналу з числа осіб рядового та молодшого начальницького складу на підставі поданого ним рапорту.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 14 серпня 2020 року на засіданні Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом голосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», зокрема за прийняття рішення щодо свого преміювання та розміру такого преміювання, матеріали справи не містять, про що не зазначено також і у протоколі № 7 від 14 серпня 2020 року засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Більш того, з показань допитаного під час розгляду справи свідка ОСОБА_5 встановлено, що на засіданнях Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і на згаданих засіданнях, визначених у протоколах, голосування фактично взагалі не відбувається, йде лише процес заслуховування поданих рапортів щодо преміювання працівників. Вказане також, підтверджено показами свідка ОСОБА_2 , який додатково зазначив, що протоколи засідання балансової комісії не є для нього, як для начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, обов`язковими для винесення наказу про преміювання, оскільки рішення про винесення наказу він приймає особисто в межах наданих йому повноважень, як керівнику. На таких же обставинах наполягав і ОСОБА_1 під час розгляду вказаної справи.

Таким чином, описані у протоколах № 25 та № 26 від 28 січня 2021 року обставини про те, що ОСОБА_1 у вказаних засіданнях проголосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», вчинивши дії в умовах реального конфлікту інтересів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані наявними у справі матеріалами, а також показаннями допитаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був у передбаченому Положенням порядку включений до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та не мав відповідних повноважень щодо голосування, в тому числі, в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу, це виключає наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Крім того, у пункті 1 Положення про преміювання (заохочення) осіб рядового складу і начальницького складу відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом закріплено, що щомісячні премії та інші види разових заохочень чи винагород виплачуються лише в межах бюджетних асигнувань, визначених у кошторисі доходів і видатків органу на грошове забезпечення осіб рядового складу та начальницького складу на 2020 рік.

Згідно з п. 4 даного Положення, начальник відділу або особа, яка виконує його обов`язки має право преміювати (заохочувати) осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

У пункті 7 вищевказаного Положення визначено, що розмір премій встановлюється на підставі поданих рапортів начальників структурних підрозділів або погоджених керівництвом пропозицій щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу; затверджується начальником відділу та оформлюється наказом «Про преміювання».

У пункті ж 4.3 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженого наказом начальника Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_2 № 33 від 17 лютого 2020 року, закріплено, що рішення комісії, прийняті в межах її компетенції, оформлюються відповідними розпорядчими актами відділу охорони та є обов`язковими до виконання.

Однак, протоколи засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і протокол № 7 від 14 серпня 2020 року, не є розпорядчими актами відділу охорони у розумінні норм Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Розпорядчим актом є наказ начальника відділу «Про преміювання», який є єдиною підставою для виплати премії працівникам відділу. Протокол балансової комісії не є розпорядчим актом і не є тим документом, на підставі якого працівникам може бути виплачена премія.

З аналізу норм Положення про преміювання (заохочення) осіб рядового складу і начальницького складу відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом вбачається, що розмір премій особам рядового і начальницького складу встановлюється саме на підставі поданих рапортів начальників структурних підрозділів або погоджених керівництвом пропозицій щодо преміювання, а не на підставі протоколів засідання Балансової комісії. При цьому, розмір премій осіб рядового складу і начальницького складу оформлюється саме наказом начальника відділу «Про преміювання», а не протоколом засідання Балансової комісії.

Так, в матеріалах справи містяться, зокрема, наказ начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_2 , № 137 від 16 жовтня 2020 року «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», якими визначено нарахувати розмір премій у відповідних місяцях 2020 року особам рядового та начальницького складу у відсотках.

Слід виходити з того, що диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Тобто, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою є вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів або прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Наявність реального конфлікту інтересів в даному випадку повинна знаходити свій прояв у відповідних наслідках у випадку вчинення особою дії або прийняття рішення (як зазначено у протоколі № 25 від 28 січня 2020 року та призвести до отримання такою особою матеріального заохочення у виді преміювання та як наслідок збільшення кінцевого розміру заробітної плати). Однак, як встановлено у судовому засіданні, протокол Балансової комісії не призводить до виплати працівникам премій та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати, оскільки єдиним розпорядчим актом, який є підставою для виплати премії, є відповідний наказ начальника відділу «Про преміювання».

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не є членом балансової комісії (а тому не має відповідних повноважень щодо голосування, в тому числі, в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу), вчинив дії щодо колегіального підписання протоколу засідання балансової комісії № 7 від 14 серпня 2020 року, яким вирішено питання щодо преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу, та який не є розпорядчим актом відділу охорони (а тому не є підставою для виплати премії), враховуючи, що розмір премій осіб рядового і начальницького складу оформлюється наказом начальника відділу «Про преміювання» та саме начальник відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом затверджує їх розмір, суд доходить висновку, що сам факт підписання ОСОБА_1 протоколу засідання балансової комісії № 7 від 14 серпня 2020 року не можна вважати вчинення ним дій чи прийняттям рішень в умовах реального конфлікту інтересів у розумінні диспозиції ч. 2 ст.172-7 КУпАП

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколах про адміністративні правопорушення, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а факт вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні події і склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 172-7, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Матеріали адміністративної справи № 204/893/21 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та адміністративної справи № 204/894/21 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП об`єднати в одне провадження, присвоївши № 204/893/21.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Приваліхіна