ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1834/20 Головуючий суддя І інстанції Пілюгіна О. М.
Провадження № 33/818/107/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржій І.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинУкраїни, який не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керуваннятранспортнимизасобамистроком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 16 березня 2020 року о 01:20 на 19 км автодороги М-18 керував транспортним засобом АЗЛК 214121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія в присутності двох свідків проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 ARВН 0040, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року, а провадження по адміністративній справі закрити. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, як виду покарання за адміністративне правопорушення, не спряв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому вважає постанову суду такою, що не відповідає фактичним обставина справи, є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову отримав лише 20.06.2020 року, участі у судовому засіданні не приймав, тому, що не міг дістатись суду через карантинні обмеження.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 а.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомостями, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 182600 від 16 березня 2020 року (а.с.1); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 6810 ARВН 0040 проба позитивна, 1,36‰ (а.с.4); результат тесту № 2125 Alcotest 6810, який проведено 16 березня 2020 року за допомогою приладу ARВН 0040, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння - вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰ (а.с.3); письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , наявних в матеріалах справи, про те, що 16 березня 2020 року на 19 км автодороги М-18 у їх присутності водій транспортного засобу АЗЛК 214121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 з власної згоди пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager ARВН 0040, за результатами якого встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰ (а.с.6,7), письмових проясненнях ОСОБА_1 (а.с.5)

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 16 березня 2020 року о 01:20 на 19 км автодороги М-18 керував транспортним засобом АЗЛК 214121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія в присутності двох свідків проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 ARВН 0040, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰ (а.с.1).

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

Також, слід зауважити, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України та складено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с5).

Аналізуючи письмові пояснення надані ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 повністю визнавав свою вину у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Разом з цим, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що 16 березня 2020 року на 19 км автодороги М-18 у їх присутності водій транспортного засобу АЗЛК 214121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 з власної згоди пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager ARВН 0040, за результатами якого встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰ (а.с. 6,7).

Судом апеляційної інстанції в судове засідання викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом направлення судових повісток. В судове засідання в суд апеляційної інстанції свідки не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Отже суд апеляційної інстанції виконав усі, передбаченні чинним КУпАП, можливості виклику свідків в судове засідання, а тому вважав за можливе розглянути справу без безпосереднього допиту цих свідків, пославшись лише на їх письмові пояснення, оскільки як вбачається з відеозапису вони були безпосередніми очевидцями події проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а тому їх показання є об`єктивними.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , пояснив, що 16 березня 2020 року він їхав на автомобілі АЗЛК 214121 зі Львова в м. Ізюм і у зв`язку з тим, що втомився, вирішив зупинитись та поспати, а щоб краще спалось випив 100 гр. кон`яку і після цього підійшов поліцейський і постукав у вікно, попросив пред`явити документи. Вважає, що працівники поліції діяли якось незаконно і незаконно склали протокол про адміністративне правопорушення, але їх дії він не оскаржував ні в який спосіб і користувався допомогою адвоката.

Відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк.3), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 1,36 проміле.

Цей результат ОСОБА_1 не оспорював, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом огляду згоден» (а.с.4).

Поряд з цим, відповідно до відомостей, що містяться на відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 8)вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DragerAlcotest погодився та вказав, що не заперечував, що вживав алкогольний напій. Також встановлено, ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою DragerAlcotest, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 1,36‰, з висновками ОСОБА_1 ознайомлений і погодився. На проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не наполягав.

За таких обставин, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом АЗЛК 214121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; результат огляду останнього за допомогою газоаналізатора DragerAlcotest 6810 ARВН 0040, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,36‰.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАПпід час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков