Провадження № 3/643/4218/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

1. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

02.09.2021 року о 10 год. 22 хв. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 46/8 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці виконуючого маневру, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.09.2021 серії ААБ № 268024, 09.2021 року о 10 год. 22 хв. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 46/8 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого з невідомих причин залишив місце події.

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, та пояснив, що 02.09.2021 року о 10 год. 22 хв. він приїхав на СТО за адресою м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 46/8, припаркував свій автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вийшов, віддав товар, після чого поїхав. Через пару годин йому зателефонували та повідомили, що він став учасником ДТП, йому надали для перегляду відеозапис, на якому він дійсно побачив себе, у зв`язку з чим визнає вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він не відчув удару, внаслідок того, що його автомобіль є великим та його довжина приблизно 6,5 м.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 02.09.2021 року о 10 год. 22 хв. він приїхав на СТО за адресою м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 46/8, припаркував свій автомобіль «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та пішов, коли він повернувся, то побачив, що його автомобіль має пошкодження. На СТО була камера спостереження, йому надали відеозапис, після чого він зателефонував ОСОБА_1 , вони зустрілися, переглянули відеозапис, оглянули автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.10А Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до пункту 10.9. Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ІV. Оцінка суду.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначає наступне.

Крім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268023 від 09.09.2021, схемою місця ДТП від 02.09.2021, відеозаписом, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з вимогами п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно з вимогами ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 він не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відчув зіткнення та був впевнений у відсутності факту ДТП.

Про відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчить і те, що після ДТП, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, пройшов біля автомобіля «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не зупинившись, та пішов до СТО.

Крім того на дзвінок потерпілого він погодився зустрітися, надав свій автомобіль для огляду.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується лише прямим умислом та не може бути вчинено з необережності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 122-4, 124, 247, 251, 283-285Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко