Справа № 156/982/21
Номер провадження: 3/156/546/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є. розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріали що надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білопілля Локачинського району Волинської області, українки, громадянки України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , заміжньої, продавця вмагазину « ОСОБА_2 »,

за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Фактичні обставини справи встановлені судом

На розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області одночасно надійшли та перебувають на розгляді два протокли про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Так, 14.11.2021 близько 14 год. 15 хв. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі, здійснювала продаж тютюнових виробів без відповідних дозвільних документів, а саме: без ліцензії на продаж тютюнових виробів.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

14.11.2021 близько 14 год. 15 хв. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі, здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », господарську діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_3 . Підтвердила, що у продажі були сигарети без марок акцизного податку, однак, дана ситуація виникла вперше, крім того, ліцензіїдля здійснення торгової діяльності такого виду у них немає. Обіцяла, що подібного не повториться.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно дост. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Реалізація цього принципу тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або штрафна) полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п.44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Пунктом 228.9 ст. 228 ПК України визначено, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що проваджує господарську діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідальність за ч.1 ст.156 КУпАП роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Поняття господарської діяльності наводиться у статті 3 Господарського кодексу України. Під господарською діяльністю розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою.

Однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Частина 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" роз`яснює, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІV. Оцінка суду

Як вбачається із протоколу серії АПР18 № 684186 від 14 листопада 2021 продавець ПП « ОСОБА_4 » ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів без відповідних дозвільних документів - ліцензії на продаж тютюнових виробів.

У даному випадку, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів без ліцензії, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, зв`язати їх, а також довести їх повторність.

Органом, що склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання у вказаний у протоколі день та час реалізувала тютюнові вироби, зокрема, у протоколі та матеріалах справи відсутні пояснення свідків, зокрема осіб, яким відпущено тютюнові вироби, додаткові матеріали фото,- відеофіксації правопорушення на підтвердження здійснення незаконної господарської діяльності ОСОБА_1 . Також в матеріалах справи відсутні дані про систематичний характер таких дій ОСОБА_1 .

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №684186 від 14.11.2021 року, будь-яких належних доказів, які б доводили факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично з отриманням суттєвого прибутку матеріали справи не містять.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Отже, під час розгляду адміністративної справи, яка була складена відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення не знайшли своє підтвердження обставини, які були викладені у протоколі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що остання вчинила таке адміністративне правопорушення. Оскільки, факт систематичного (неодноразового) здійснення ОСОБА_1 господарчої діяльності не встановлений, факт продажу тютюнових виробів не доведено, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Як вбачається із протоколу серії АПР18 № 684185 від 14 листопада 2021 року продавець ПП ОСОБА_3 - ОСОБА_1 здійснювала роздрібний продаж тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництваі обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Згідно зі ст.15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання. Проте, до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

З указаної у протоколі фабули правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 щодо здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на яких відсутні марки акцизного податку не утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом господарювання, здійснювала торгівлю цигарками без марок акцизного податку, матеріали справи не містять.

Із пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_3 , а вона працює продавцем. Підприємцем не являється, та ніколи не була.

Відтак, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Крім цього, диспозиції ст. 164 та ст.156 КУпАП є бланкетними, специфіка вказаних норм потребує зазначення норми спеціального закону, яка порушена особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. Проте, в протоколах про адміністративні правопорушення серії АПР18 № 684185 від 14 листопада 2021 року та АПР18 № 684186 від 14 листопада 2021 року такі норми не зазначені.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, з протоколів про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч.1 ст.164 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

V. Речові докази

Відповідно до ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Разом із тим, відповідно до положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» у разі виявлення фактів ввезення на територію України, зберігання, транспортування та продажу на території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (України) такі товари підлягають обов`язковому вилученню з вільного обігу в дохід держави (конфіскації).

З огляду на наведені норми закону, виходячи із проголошених Конституцією України основних засад судочинства і завдань правосуддя та з метою недопущення обігу тютюнових виробів з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання, суддя вважає, що вилучені згідно розписки ОСОБА_1 від 14.11.2021 року тютюнові вироби: в кількості 18 пачок та 19 пачок, які знаходяться на зберіганні начальника ВПД (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, слід конфіскувати.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ст.ст. 247,284 КУпАП, суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 156, ст.ст. 247, 283-285 КУпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративну справу №156/983/21 провадження № 3/156/547/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.156 КУпАП - об`єднати в одне провадження із матеріалами справи №156/982/21 провадження № 3/156/546/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.164 КУпАП та присвоїти справі №156/982/21 провадження № 3/156/546/21.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 156, частиною першою статті 164 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Тютюнові вироби згідно розписки ОСОБА_1 від 14.11.2021 року в кількості 18 пачок та 19 пачок, які знаходяться на зберіганні начальника ВПД (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, - конфіскувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Малюшевська