Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/244/21 Головуючий у суді І інстанції: Панасюк І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого приватним підприємець, проживаючого в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також, цією постановою стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду 06 травня 2021 року о 13 год. 35 хв. в м. Гайворон по вул. Зимоліна, 5/2, Голованівського району, Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка вимова слів. Від проходження тесту на ступінь алкогольного сп`яніння приладом Драгер та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду в частині та постановити нову, якою закрити провадження за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в умовах закладу охорони здоров`я.

Також, працівник поліції не надав йому можливості скористатися правом на захист.

При цьому, судом першої інстанції також порушено його право на захист, оскільки справа розглянута за його відсутності.

Крім того, судом першої інстанції у судовому засіданні не допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Пояснення вказаних свідків не містять підтвердження інформації суті вчиненого адміністративного правопорушення, в протоколі вбачається цілий ряд неузгодженостей та містять суперечностей між собою, пояснення виготовлені у виді шаблонів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, у разі відмови водія на місці зупинки така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), у разі відмови водія в медичному закладі цей факт засвідчується лише за участі працівника медичного закладу, що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ №056435 від 06.05.2021, яким підтверджується, що саме06 травня 2021 року о 13 год. 35 хв. в АДРЕСА_2 , мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1);

- рапортом ст. інспектора чергової частини ВП № 1 Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до якого на зі служби 102 надійшло повідомлення на перехресті біля кафе припарковано автомобіль «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 та водій перебуває в нетверезому стані (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до яких кожен окремо підтвердив, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу та в умовах закладу охорони здоров`я (а.с. 3-4);

- відеозаписом події, з якого вбачається, що працівники поліції під`їжджають до транспортного засобу «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час розмови працівники поліції просять заглушити двигун транспортного засобу. В ході розмови з ОСОБА_1 працівники поліції повідомляють, що надійшло повідомлення про те, що особа керує транспортним «Тойота Камрі» н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та просять пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Також на відеозаписі міститься відмова ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду за допомогою технічного засобу на місці зупинки та в умовах закладу охорони здоров`я.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляції ОСОБА_1 стосовно того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та відеозаписом події.

Що стосується доводів апеляції стосовно визнання пояснень свідків неналежним та недопустимим доказами необхідно зазначити наступне.

В матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка узгоджується з пояснення свідків та свідчить, що дії працівників поліції були правомірними та відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції, а тому пояснення свідків у суду апеляційної інстанції сумнівів не викликає.

Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції та розбіжність в показаннях свідків. Порушення порядку огляду також не було встановлено.

Таким чином враховуючи те, що на відеозаписі зафіксований порядок огляду ОСОБА_1 , який в свою чергу повністю збігається з поясненнями свідків, апеляційний суд залишає без задоволення доводи стосовно не визнання пояснень свідків неналежним та недопустимим доказом.

Також не можуть бути враховані апеляційні доводи стосовно неправильної встановленої ознаки алкогольного сп`яніння почервоніння обличчя, оскільки вказана обставина жодним чином не впливає на порядок проведення огляду.

Крім того, не можуть бути враховані апеляційні доводи стосовно відсутності направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу, як підстава для закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 в приступності двох свідків, із застосуванням відео фіксації, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, тобто його дії містять закінчений склад адміністративного правопорушення.

Твердження апеляції про розгляд справи без ОСОБА_1 та порушення його права на захист судом першої інстанції не може бути враховано.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про отримання судової повістки в електронній формі за допомого СМС повідомлення, яка безпосередньо ОСОБА_1 підписана (а.с. 7)

Судом першої інстанції на номер телефонну безпосередньо вказаним у вищезазначеній заяві ОСОБА_1 направлялась СМС повістка, яка була отримана 18.05.2021 о 10 год. 55 хв.

Також, в матеріалах справи та в апеляційній скарзі безпосередньо апелянт не зазначає, що перед початком розгляду справи ним направлялась до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи в суді, не вжив заходів для явки до суду, не надавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Тому, суд першої інстанції враховуючи відсутність обмежень щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справи та враховуючи, що останній належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вірно дійшов до висновку,про можливість розгляду справи без його участі.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного його повідомлення правопорушника, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги ОСОБА_1 стосовно порушення районний судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника.

Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, тим самим поновив у правах передбачених ст. 268 КУпАП, однак апелянтом не було надано будь-яких додаткових доказів та аргументів стосовно його не винуватості.

Враховуючи, що в Кропивницькому апеляційному суді поновлено строк для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , тим самим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо.

Проте, ОСОБА_1 будь яких доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надав.

А тому, на думку апеляційного суду районний суд правильно розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи наявні данні про те, що останнього повідомлено про розгляд справи.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2021, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук