Номер провадження: 33/813/22/21
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 522/20435/20

Номер провадження: 33/813/22/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Гавриленко М.А.,

Особи, які приймали участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

- потерпіла - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі - 340 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 420 грн. 40 коп..

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 16.10.2020 року приблизно о 19:00 год., повторно, протягом року після накладення адміністративного стягнення, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою та здійснювала на неї психологічний тиск

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить вищезазначену постанову суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на перше судове засідання ОСОБА_1 не було вручено судову повістку про виклик до суду. Ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції спирався лише на поясненнях представника поліції, яка в свою чергу спиралась на неправдивих показання сестри та її дочки ОСОБА_3 - які не відповідають дійсності, без будь-яких доказів і детальних фактів, які не мають юридичної сили, оскільки апелянтом не визнаються. Апелянт не визнає протокол про адміністративне правопорушення, та зазначає, що нею він не підписувався, оскільки протиправних дій нею не було вчинено. При складенні протоколу було порушено процедуру його складення, оскільки здійснюється з викликом поліцейських в присутності дільничого або інших представників поліції, при свідках з відеофіксацією факту насилля. 16.10.2020 року апелянтом не було здійснено жодних протиправних дій. Навпаки з боку ОСОБА_2 було вчинено сварку та бійку. Причиною конфлікта було самовільне зайняття кімнати де проживає ОСОБА_1 , з приводу вказаних обставин звернулась до поліції з відповідною заявою. Апелянт зазначає, що між нею та її сестрою ОСОБА_2 тривалий час існує спір щодо квартири, протягом всього часу сестра вчиняє проти неї протиправні дії.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Потерпіла ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнавала, просила суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Частиною 2 ст. 173 КУпАП передбачено, що ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 082660 від 16.10.2020 року, 16.10.2020 року, о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насилля відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме висловлювалась нецензурною лайкою, та здійснювала психологічний тиск.

Апеляційний суд звертає увагу на існування неприязних стосунків між ОСОБА_1 та її сестрою ОСОБА_2 , між останніми тривалий час існує спір щодо квартири, що було підтвержено в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідком - ОСОБА_3 ..

Отже, апеляційний суд вважає, що у даному випадку мала місце саме сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.10.2020 року, що виражалась у обопільній лайці останніх. Вказане унеможливлює кваліфікацію дій ОСОБА_1 як насилля в сім`ї.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 (а. с. 4) та ОСОБА_3 (а. с. 5) щодо подій, які відбулися 16.10.2020 року. Одеський апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі вказаних пояснень також не можна прийти до висновку про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення. Вказані пояснення є такими, які суперечать за змістом один одному. Інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнана виною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, безпідставно, оскільки її вина не доведена належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно яких судом першої інстанції її притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, адміністративне провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін