КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/1484/21 Головуючий у 1-й інст. - Пархоменко Ю.А.
Апеляційне провадження №33/824/4244/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 16 червня 2021 року о 19.00 годині в с. Мотижин на лісовій дорозі керував автомобілем ЗАЗ Славута державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія проведено огляд на стан сп`яніння в законному порядку на прилад Alcotest 6810 під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083419 від 16 червня 2021 року.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454, 00 грн.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Макарівського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адмінправопорушення.

Посилається на те, що 16 червня 2021 о 20 год. 08 хв. він не керував автомобілем на лісовій дорозі в с. Мотижин, і не керував жодним іншим автомобілем ні до, ні після вказаного часу, оскільки не має водійського посвідчення і не вміє керувати автомобілем, про що в матеріалах справи наявна відповідна довідка. Автомобіль також йому не належить.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначає про те, що він дійсно знаходився у автомобілі, але в якості пасажира. Автомобіль не був зупинений працівниками поліції, водій невдало зачепився за гілку дерева при здійсненні маневру для розвороту. Оглянувши автомобіль вони вирішили піти додому.

Посилається на те, що в самому протоколі зазначено місце його складання с. Мотижин лісова дорога, що взагалі не відповідає дійсності, оскільки протокол був складений на вулиці Довгій в с. Мотижин безпосередньо біля магазину «Сундучок». Крім того, в протоколі не вказано ні направлення цієї лісової дороги, ні якогось орієнтиру у вигляді відстані від найближчої вулиці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Ничик А.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм закону дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального пристрою. Результат огляду - 1,96%.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що не керував транспортним засобом на лісовій дорозі в с. Мотижин, і не керував жодним іншим автомобілем ні до, ні після вказаного часу, оскільки немає водійського посвідчення і не вміє керувати автомобілем, про що навна довідка в матеріалах справи.

Крім того, пояснив що дійсно знаходився у вищевказаному автомобілі в якості пасажира, проте автомобіль не був зупинений працівниками поліції. Водій невдало зачепився за гілку дерева при здійсненні маневру для розвороту та застряг на пеньку. Оглянувши автомобіль вони з ОСОБА_2 залишили автомобіль і пішли додому.

Орієнтовно через годину в населеному пункті с. Мотижин біля магазину «Сундучок», що знаходиться на вулиці Довгій, де він пив пиво із знайомим, до нього підійшли поліцейські і запропонували пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу. Він погодився оскільки вважав, що порушив щось вживавши алкоголь в місцях загального користування в населеному пункті і саме тому поставив підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Свідків не запрошували. Склали протокол в поліцейському автомобілі.

Долучене до матеріалів справи відео також не містить підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції.

Крім того, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 , який на місці події свідком був і підтвердив слова ОСОБА_1 про те, що поліцейські забрали ОСОБА_1 біля магазину « Сундучок», де вони пили пиво. Пояснив те, що автомобіль застряг в лісі на пеньку та те, що автомобілем керував ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Таким чином будь-яких відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом ЗАЗ Славута д.н. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_1 був суб`єктом адміністративного правопорушення, то висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим.

Таким чином, встановлені під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення докази підтверджують доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови Макарівського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року та необхідності її скасування.

Виходячи з наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 01 вересня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Рубан