Провадження № 3/127/4637/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 24.05.2021 о 02.09 год. по вул. Келецькій, 117-б в м. Вінниці ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовилась.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що 23.05.2021 у неї був день народження, вона святкувала з друзями в закладі біля Вишенського озера. Перед цим вона попередила маму, щоб та приїхала і забрала машину. Біля 1-ї год. ночі вона зібрала речі та занесла їх у автомобіль і почала чекати, щоб приїхала мати. Мама перегнала автомобіль до місця її ( ОСОБА_1 ) проживання, після цього мати сіла у автомобіль до вітчима та поїхала додому. Вона згадала, що забула в автомобілі сигарети, тому повернулась до автомобіля. Коли вона йшла від автомобіля додому, працівники поліції повідомили, що вона неправильно припаркувала автомобіль, на що вона повідомила, що автомобілем вона не керувала і відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з нею в керованому мамою автомобілі також була ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона зі ОСОБА_4 святкувала день народження останньої. Вночі, коли вони зібрали речі, їх забрала мати ОСОБА_5 , яка перегнала автомобіль ближче до будинку ОСОБА_5 , запаркувала автомобіль, а сама поїхала додому. Вони пішли до ОСОБА_5 додому, але по дорозі ОСОБА_6 згадала, що забула в автомобілі сигареті і вони повернулись до автомобіля. Коли вони переходили дорогу, їх зупинили працівники поліції, які сказали, що ОСОБА_6 напідпитку і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_6 від проходження такого огляду відмовилась, вказуючи, що автомобілем вона не керувала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 23 травня у її дочки ОСОБА_5 був день народження і дочка святкувала його на Вишенському озері. Пізно ввечері вона з чоловіком приїхала до Вишенського озера, сіла за кермо автомобіля, який був у користуванні дочки, і перегнала його до будинку дочки. Вона припаркувала автомобіль дочки на зупинці, оскільки іншого місця не знайшла. Після цього вона сіла у автомобіль чоловіка і вони поїхали додому. Дочка була з подругою на ім`я ОСОБА_8 . Дочка автомобілем не керувала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 23 травня у ОСОБА_5 був день народження і вона святкувала його з друзями на Вишенському озері. Пізно ввечері, можливо навіть вночі, ОСОБА_6 зателефонувала до дружини, щоб та перегнала автомобіль дочки. Він з дружиною приїхав до кафе «Касабланка», дружина сіла за кермо автомобіля ОСОБА_5 і поїхала до вул. Келецької в напрямку виїзду на Барське шосе. В автомобілі також була подруга ОСОБА_10 . Він тим часом належним йому автомобіль рухався позаду. Вони приїхали до будинку ОСОБА_5 , дружина припаркувала автомобіль на зупинці, сіла до нього в автомобіль і вони поїхали додому. Він звернув увагу дружини, що вона припаркувала автомобіль на зупинці. ОСОБА_6 за кермом автомобіля не була.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він точно ОСОБА_12 не пам`ятає. Автомобіль, марку він не пам`ятає, рухався назустріч їхньому службовому автомобілю та в подальшому зупинився на зупинці громадського транспорту. Вони проїхали до кінця вулиці, розвернулись та повернулись до зазначеного автомобіля. Коли вони приїхали до цього автомобіля, він вже стояв і не рухався. Хто був за кермом він точно не скаже, оскільки було темно і вони побачили те, що автомобіль паркується з порушенням вимог ПДР через відбійник. Вони оформили матеріали на ОСОБА_12 , оскільки між виявленням факту порушення ПДР та спілкуванням зі ОСОБА_4 пройшло небагато часу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку її захисника адвоката Шиманського В.В., свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилась. З метою з`ясування обставин здійснення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння суд за клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, витребував записи з нагрудних камер поліцейських. З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів випливає, що ОСОБА_1 , якій було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння, від його проходження відмовилась, зазначивши, що автомобілем вона не керувала. Також з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів випливає, що ОСОБА_1 повідомляла, що автомобілем вона не керувала, натомість стверджувала, що вона повернулась до автомобіля за сигаретами. Аналогічні показання ОСОБА_1 надала в судовому засіданні. Надані ОСОБА_1 показання щодо того, що вона не здійснювала керування транспортним засобом узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також з оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Суд також враховує, що в судовому засіданні був оглянутий відеозапис з реєстратора, установленого в автомобілі патрульної поліції. З оглянутого відеозапису випливає, що працівники поліції підійшли до дверцят водія і почали спілкування з водієм. Оцінюючи зазначений відеозапис, суд враховує, що свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він з напарником виявив факт порушення правил зупинки та стоянки автомобіля, що рухався їм назустріч. У зв`язку з цим вони проїхали до кінця вулиці, розвернулись та повернулись до зазначеного автомобіля. Коли вони приїхали до цього автомобіля, як зазначив свідок ОСОБА_11 , останній вже стояв і не рухався. Хто був за кермом він (свідок ОСОБА_11 ) точно не скаже, оскільки було темно і вони побачили те, що автомобіль паркується з порушенням вимог ПДР через відбійник.

Отже, оглянутий в судовому засіданні відеозапис з реєстратора, установленого в автомобілі патрульної поліції, слід оцінювати у сукупності з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, у їх сукупності.

Заперечуючи факт здійснення керування автомобілем, захисник Щерби К.Я. надав суду копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2021, згідно з яким постанова серії ЕАН № 4251243 від 24.05.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 126 КпАП, скасована. З мотивувальної частини зазначеного судового рішення випливає, що в судовому засіданні не підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, натомість підтверджений факт відкриття дверей автомобіля, щоб взяти сигарети.

Отже, відомості, зазначені у наведеному вище рішенні, узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, установленого в автомобілі патрульної поліції.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_14 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала факт здійснення керування транспортним засобом. Зазначені твердження ОСОБА_1 узгоджуються з наданими суду матеріалами справи. Натомість в судовому засіданні встановлено, що 24.05.2021 о 02.09 зазначеним вище транспортним засобом керувала ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: