Номер провадження: 33/813/948/21
Номер справи місцевого суду: 507/571/21
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Пілюка Руслана Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП закрити за недоведеністю вини.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду винесена за неповного з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Суд не взяв до уваги, що поліцією порушено Інструкцію про порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: було порушено строки і порядок освідовування в найближчому лікувальному закладі, оскільки на огляд до Савранської ЦРЛ ОСОБА_1 був направлений через три години після зупинки поліцією. Також допущено помилку у п. 5 Висновку щодо результатів медичного огляду, де зазначено прізвище поліцейського, який направив на медичний огляд - старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , проте такий в поліції не служить. Апелянт вважає, що за таких порушень постанова не може вважатися законною, а вина доведеною.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ПілюкаР.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з боді-камери, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 202354 від 19 квітня 2021 року, водій ОСОБА_1 19 квітня 2021 року, о 18 годині 44 хвилин, по вулиці Привокзальна в смт. Любашівка, керував транспортним засобом ВАЗ 217230 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в Савранській ЦРЛ, відповідно до висновку 002 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,07 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9. «А» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 202354 від 19 квітня 2021 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення (а.с. 2);

- корінцем направлення для огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_1 19 квітня 2021 року був направлений старшим сержантом поліції ОСОБА_2 на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.30);

- копією з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 19 квітня 2021 року був доставлений до Савранської лікарні ЦРЛ, з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.25);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 квітня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем Савранської лікарні ОСОБА_3 19 квітня 2021 року о 21:45 годині пройшов медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу "Алкофор", результат продуття приладу склав 1,07 ‰. Результат обстеження ОСОБА_1 через 20 хвилин за допомогою даного технічного приладу склав 1,05 ‰. Заключний діагноз ОСОБА_1 - алкогольне сп`яніння (а.с. 28);

- висновком КНП "Савранська лікарня" від 19 квітня 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, показник склав 1,07 ‰ (а.с. 4);

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 501-ФХ, яке чинне до 24 березня 2022 року, з якого вбачається, що прилад для вимірювання концентрації алкоголю у видихуваному повітрі АлкоФор 307 № Q, пройшов перевірку та відповідає вимогам експлуатаційної документації (а.с. 26);

- сертифікатом відповідності виданого 16 березня 2018 року, з якого вбачається, що газоаналізатор АлкоФор 307 № Q пройшов випробування та дозволений у використанні законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року № 94 (а.с. 27);

- відеозаписами правопорушення від 19 квітня 2021 року (а.с.8);

- показами допитаного у суді першої інстанції поліцейського СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області - ОСОБА_2 , який пояснив, що 19.04.2021 року о 18:44 годині ним був зупинений автомобіль «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки стало те, що ОСОБА_1 був не пристебнутий паском безпеки. Після зупинки транспортного засобу виявилось, що у водія ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме відчутний був різкий запах алкоголю з ротової порожнини, водієві ОСОБА_1 було запропоновано продути алкотестер Драгер на місці зупинки, проте він відмовився, тоді йому запропоновано було пройти медичний огляд на стан сп`яніння у Любашівській ЦРЛ, на що він погодився не відразу та пройшов медичний огляд. В Любашівській ЦРЛ ОСОБА_1 продув технічний прилад, який показав 2.00 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 . Проте, в Любашівській ЦРЛ він не погодився із результатом огляду на стан сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в іншому найближчому закладі охорони здоров`я - Савранській лікарні, на що він погодився. За результатами медичного огляду в Савранській ЦРЛ, продуття ОСОБА_1 технічного приладу, показники склали 1,07 ‰, після чого лікар склав медичний висновок, де вказав, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Щодо прізвища та ініціалів ким направлено ОСОБА_1 на медичний огляд, пояснив, що лікар помилково зазначив старшого лейтенанта поліції Гончарука О.О., оскільки із направлення для огляду на стан сп`яніння чітко видно, що ОСОБА_1 було направлено на медичний огляд ст. сержантом поліції ОСОБА_2

- показами допитаної у суд першої інстанції поліцейської СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка пояснила, що 19 квітня 2021 року о 18:44 годині був зупинений автомобіль "Ваз" під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки стало те, що ОСОБА_1 був не пристебнутий паском безпеки. Після зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме відчутний був різкий запах алкоголю з ротової порожнини, водієві ОСОБА_1 спочатку було запропоновано продути алкотестер Драгер на місці зупинки, проте він відмовився, тоді йому запропоновано було пройти медичний огляд на стан сп`яніння у Любашівській ЦРЛ, на що він погодився не відразу, тягнув час, розмовляв по телефону, намагався втекти. ОСОБА_1 в Любашівській ЦРЛ продув технічний прилад, який показав 2.00 проміле алкоголю в крові. Оскільки він не погодився із цим результатом огляду, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в іншому найближчому закладі охорони здоров`я - Савранській лікарні. За результатами медичного огляду в Савранській ЦРЛ, продуття ОСОБА_1 технічного приладу, показники склали 1,07 проміле, після чого лікарем був складений медичний висновок, де вказано, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. На підставі вказаного висновку був складений протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2021 року та порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , з приводу порушення працівниками поліції строків і порядку освідовування в лікувальному закладі, оскільки на огляд до Савранської ЦРЛ ОСОБА_1 був направлений через три години після зупинки поліцією судом не приймаються, оскільки водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти тестування алкотестером Драгер на місці зупинки, проте він відмовився, тоді йому запропоновано було пройти медичний огляд на стан сп`яніння у Любашівській ЦРЛ, на що він погодився, та продув технічний прилад, однак, оскільки ОСОБА_1 не погодився із цим результатом огляду, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в іншому найближчому закладі охорони здоров`я - Савранській ЦРЛ.

Отже, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів будь-яких обґрунтованих доводів на підтвердження того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2021 року залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева