ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/556/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано виннию у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 15.08.2021 року о 00 год. 20 хв., в м. Тернополі по вул. Будного, 57, керувала транспортним засобом марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARBF-0422 (повірка дійсна до 26.05.2022 року) та медичному закладі КНП ТОМЦСНЗ ТОР водій категорично відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення у відсутності апелянта.

Звертає увагу, що працівниками патрульної поліції не зафіксовано факту складання протоколу відеофіксацією.

Вказує, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, однак працівниками поліції це не було прийнято до уваги.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 017500 ОСОБА_1 15 серпня 2021 року керувала транспортним засобом марки «Range Rover» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARBF-0422 (повірка дійсна до 26.05.2022 року) та медичному закладі КНП ТОМЦСНЗ ТОР. Проте, відомості викладені у протоколі щодо обставин правопорушення не підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи, які були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Так, згідно вимог ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності 2-х свідків. У разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги, але більш конкретні передбачені і спеціальною Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерського-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Разом з тим у матеріалах відеофіксації долучених до матеріалів справи, які були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, відсутні відомості, які б підтверджували, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу було вказано ОСОБА_1 на ознаки алкогольного сп`яніння, які в подальшому були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також матеріалами відеофіксації не зафіксовано, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння як безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я та факт її відмови від проходження такого огляду.

Будь-якими іншими доказами у справі такі відомості також не підтверджені.

Допитані судом апеляційної інстанції свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , їй не вказали, які ознаки свідчать про перебування в стані сп`яніння, та не роз`яснили процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Також свідки пояснили, що ОСОБА_1 не відмовлялася проходити огляд на стан сп`яніння, бажаючи пройти такий оглдя в медичному закладі, на що працівники поліції не раагували.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналіз доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Так, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810 ARBF-0422, чинне до 15.10.2021року; та довідка Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 року про те, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія, не можуть вважатися належними доказами доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки не місять інформації про обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також не може бути доказом по справі рапорт поліцейського, який в судовому засіданні не допитувався та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.08.2021року, оформлення якого відеозаписом не зафіксовано.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,місцевий суд не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього, у цій частині, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021року ідносно ОСОБА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно скасувати.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя