Номер провадження 3/521/176/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №076870 від 17.10.2020 року вбачається, що 16 жовтня 2020 року об 23 год. 35 хв. в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 7/1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 приймав участь, не заперечував проти розгляду справи без його захисника в останньому судовому засіданні. Відповідно до наданих у попередніх судових засіданнях пояснень по суті справи, просив провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Щодо заяви захисника особи про перенесення судового засідання, то суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не наполягав на відкладені справи, а також враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 38 КУпАП, прийшов до висновку про доцільність розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що в діях особи вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однією з підстав притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи, судом були досліджені матеріали адміністративного провадження, а саме протокол про адміністративне правопорушення, покази свідків, які в своїх письмових поясненнях підтвердили відмову особи від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, надані працівниками поліції відеоматеріали з місця події, з яких вбачається, що особа у присутності свідків відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно тверджень ОСОБА_1 , відносно того, що обставини викладені у протоколі не відповідають дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом, суд ставиться критично, так як ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Покази свідка ОСОБА_2 , які були надані у судовому засіданні, та яка стверджувала, що вона керувала автомобілем, є суперечливими, оскільки повністю спростовуються відеоматеріалами з місця події, на яких свідки та ця ж сама особа стверджують, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 .

Будь яких інших доказів, окрім показів ОСОБА_2 , суду надано не було. Суд вважає показання свідка ОСОБА_2 , які вона надала в судовому засіданні, такими, що не відповідають дійсності з підстав, на думку суду, заінтересованості цієї особи, тому як вона є співробітником ОСОБА_1 .

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписами з місця події, поясненнями правопорушника.

Санкція за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, а також обставину, що пом`якшує відповідальність: те, що він вперше скоїв правопорушення, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, а тому накладає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення, відповідно до санкції статті, у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий