18.10.2021
Справа № 720/1947/21
Провадження № 3/720/837/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2021 року близько 21 години 29 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Джилера», державний номерний знак НОМЕР_1 , в с. Строїнці Чернівецького району Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав та пояснив, що дійсно 16 вересня 2021 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердилось результатами тестування за допомогою засобу «Драгер».

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доказана дослідженими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 098570 від 16 вересня 2021 року вбачається, що 16 вересня 2021 року близько 21 години 29 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Джилера», державний номерний знак НОМЕР_1 , в с. Строїнці Чернівецького району Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, а саме результат тестування на спеціальний технічний засіб 0,50 проміле.

З наявної в матеріалах справи роздруківки приладу алкотестер Драгер від 16 вересня 2021 року щодо результатів огляду на стан сп`яніння вбачається, що після зупинки 16 вересня 2021 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Переглянутим в суді відеозаписом проходження ОСОБА_1 16 вересня 2021 року після зупинки працівниками поліції огляду на стан сп`яніння використаний технічний засіб показав наявність етилового спирту у видихуваному ОСОБА_1 повітрі в кількості 0.50 проміле.

Також, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом до проходження ним тесту на стан алкогольного сп`яніння, який показав позитивний результат 0.50 проміле, аналогічне вказано й в складеному працівником поліції акті огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо результатів тестування ОСОБА_1 та згодою останнього із такими результатами.

Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським у відповідності до ст. 266 КУпАП, а саме з використанням спеціальних технічних засобів та із застосовуванням технічних засобів відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З переглянутого в суді відеозапису з бодікамери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та не забажав їхати в лікарню для проведення огляду на стан сп`яніння, не заперечував проти складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення по факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та отримавши копію протоколу на руки будь-які зауваження до нього не заявив. Поряд із вказаним, при первинному опитуванні останній зазначив, що алкоголем від нього чути, оскільки до поїздки вживав пиво.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Дослідженні докази у вказаній справі є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та поза розумних сумнівів доводять вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським в порядку ч. 2 ст. 266 КУпАП з використанням спеціальних технічних засобів та із застосовуванням технічних засобів відеозапису.

А тому, приходжу до висновку, що працівник поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 221, 251, 268, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.