Справа № 347/1887/20
Провадження № 33/4808/24/21
Категорія ст. 121 ч.4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2020р. о 23год.30хв. ОСОБА_1 на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 163км керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме з непрацюючим правим заднім габаритним вогнем та стоп сигналом, чим повторно вчинив правопорушення протягом року.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, ухваленою поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що 09.12.2020 року ним отримано лист Косівського районного суду, який його було повідомлено про прийняття постанови суду від 26.11.2020 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

При ознайомленні з матеріалами справи, він побачив, що протокол про адміністративне правопорушення підписано не ним, про що може засвідчити його дружина, яка була з ним.

Вказує. що 03 жовтня 2020 року він зі своєю дружиною рухався транспортним засобом автодорогою Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, коли їх зупинили працівники поліції, які повідомили його, що він керує транспортним засобом з технічною несправністю, а саме: з непрацюючим правим заднім габаритним вогнем та стоп сигналом, повідомили про те, що його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак, після огляду транспортного засобу працівником поліції, було встановлено, що правий задній габарит та стоп сигнал працює і йому було повернуто документи.

Пояснення в суді ним не були дані, оскільки в судове засідання він не викликався.

Зазначає, що після перевірки працівниками поліції документів, його було повідомлено,

Вказує на те, що аналіз доказів у справі свідчить про відсутність в його діях ознак вказаного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд не повідомляв його про розгляд справи, судові повідомлення він не отримував.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи та доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вбачається, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи у суді.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП надійшли до Косівського районного суду Івано-Франківської області 16.10.2020 року.

Суд першої інстанції неодноразово, за вказаною у матеріалах справи адресою правопорушника ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку направляв судові повістки про розгляд справи на 05.11.2020 року та 26.11.2020 року (а.с.8-9).

Правильність даних щодо місця проживання було підтверджено власним підписом особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення.

Судові повістки направлялись судом у відповідності до вимог п.17 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 р. №270, та відповідно до якого рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до судової практики Європейського Суду зловживання процесуальними правами має місце, коли дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виглядають як дії, спрямовані на захист порушеного права, хоча по суті спрямовані на затягування судового розгляду з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням.

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував нате, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 достеменно знав про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст..121 КУпАП, а також враховуючи його процесуальну поведінку під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що останній мав об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності та з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.12.2020 року поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.4 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційним судом було встановлено, що вищевказані висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є обґрунтованими, підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, підтверджується протокол про адміністративного правопорушення ДПР18№426854 від 03.10.2020 року та рапортом працівника поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426854 від 03.10.2020 року вбачається, що 03.10.2020р. о 23год.30хв. ОСОБА_1 на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 163 км керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме з непрацюючим правим заднім габаритним вогнем та стоп сигналом, чим повторно вчинив правопорушення протягом року.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським роти 1 БУПП в Херсонській області ДПП капралом поліції Дубиною М.Г.., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи за місцем його проживання.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що правопорушник не згідний із протоколом.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний правопорушником, що свідчить про його обізнаність щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.4 ст.121 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП капрала поліції Дубини М.Г. (а.с.2), у відповідності до якого 03.10.2020 року о 23 год. 30 хв. під час несення служби екіпажем «Яхта-101» у складі поліцейських УПП в Херсонській області у складі екіпажу під час патрулювання на АД Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 163 км, було зупинено транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за технічну несправність авто, а саме: за непрацюючий правий габаритний вогонь та стоп сигнал. Під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягався до відповідальності за ст.121 КУпАП, а тому на нього було складено протокол за ч.4 ст.121 КУпАП. В рапорті зазначено, що подія фіксувалась на камеру відеореєстратора службового авто 3821 та боді камеру ДМ 5056. Посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий талон на керування транспортним засобом не видавався.

Копію постанови серії ЕАК №2058428 від 02.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП долучено до матеріалів справи (а.с.3) з накладенням на нього адміністративного стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що показання ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції не були послідовні та правдиві, оскільки спочатку він стверджував, що працівники поліції помилково зупинили транспортний засіб під його керуванням вважаючи, що він керує транспортним засобом з непрацюючим правим заднім габаритним вогнем та стоп сигналом. Однак, після огляду транспортного засобу, встановивши, що правий задній габарит та стоп сигнал працює, працівники поліції, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, повернули йому документи.

Однак, після перегляду відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції ОСОБА_1 , визнав, що на його транспортному засобу дійсно не працювали правий задній габаритний ліхтар та стоп сигнал у зв`язку з чим він був змушений усунути технічні несправності на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в рапорті працівника поліції було зазначено про фіксування події на камеру відеореєстратора службового авто 3821 та боді камеру ДМ 5056, у зв`язку із чим апеляційним судом було надіслано запит на адресу УПП в Херсонській області про направлення на адресу суду зазначених відеозаписів.

Так, відповідно до відеозапису відеореєстратора поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено за порушення ПДР України та повідомлено водія про надання документів для перевірки: посвідчення водія, поліс страхування та реєстраційний документ на автомобіль. ОСОБА_2 було повідомлено, що в автомобілі не працює правий задній стоп, правий задній габарит та підсвітка номерного знаку, та надали йому достатньо часу для можливості ліквідувати зазначені технічні несправності автомобіля. На відеозаписі видно, що ОСОБА_1 намагається виправити зазначені несправності автомобіля та пояснював працівникам поліції, що в автомобілі немає двох запасних лампочок для зміни, які не працювали. Окрім того, ОСОБА_1 було надано можливість сходити до неподалік розташованої заправки та придбати лампочки для їх заміни.

Слід зазначити, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції щодо обставин події зафіксували біля автомобіля тільки водія ОСОБА_1 та працівників поліції, наявність жодних сторонніх осіб чи свідків відеозаписи не містять.

На відеозаписах зафіксовано складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Апелянт запитував працівників поліції про санкцію статті за яким було складено відповідний протокол, після з`ясування ОСОБА_1 можливим накладенням адміністративного стягнення, останній почав суперечку із працівниками поліції щодо неможливості накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Працівниками поліції було роз`яснено, що протокол буде переданий для розгляду до суду по місцю його проживання. ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, видно як ОСОБА_1 власноручно написав пояснення у протоколі, власноручно підписався в протоколі про те, що в нього не вилучалось посвідчення водія та не видавався тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, а також видно, як ОСОБА_1 розписується в протоколі за ознайомлення його зі змістом протоколу. Відеозаписи містять дані, як ОСОБА_1 було вручено копію зазначеного протоколу.

За наведених обставин, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426854 від 03.10.2020 року повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2020 року постановою старшого сержанта поліції Немирівського ВП ГУНП в Вінницькій області ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 02.02.2020 року правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. (а.с. 3) за керування транспортним засобом, у якого був забруднений передній державний номерний знак та такими, що зобов`язаний проходити обов`язковий технічний контроль та вчасно його не пройшов.

Крім того, санкцією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачено накладення на водіїв стягнення у виді позбавлення права керувати транспортних засобів на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Одночасно, при накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Урахувавши наведені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.4 ст.121 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, яке за своїм видом і мірою є справедливим, відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни постанови суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв