Справа № 309/484/21 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/4823/282/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката Морозова В.Ю. (в режимі відео конференції),

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 08 лютого 2021 року, о 09 год. 57 хв., в с. Красний Колядин, Прилуцького району, по вул. Левівський Шлях водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом трактором Т-25 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запахом алкоголю з ротової порожнини та самим зізнанням водія в тому, що він зранку випив декілька грам горілки, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 та захисником адвокатом Морозовим В.Ю. була подана спільна апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Вважають, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки судом не було об`єктивно та в повному обсязі досліджено всі матеріали справи, та при винесенні рішення він лише керувався тими доказами, які були складені працівниками поліції.

Звертають увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень, а саме те, що ОСОБА_1 для підписання було надано не заповнений бланк протоколу, після підписання якого працівниками поліції було внесено відомості в графі «пояснення особи». При цьому, вважають, що правоохоронцями було порушено норми Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі - Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки відповідно до норм викладених в ній, працівники поліції мали запропонувати пройти йому огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння або у медичному закладі у встановленому законом порядку, однак такий варіант встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння йому запропоновано не було.

При цьому зауважують, що ОСОБА_1 , в порушення вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення не було відсторонено від керування транспортним засобом, та вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення він не здійснював запису щодо пояснення обставин справи.

Вказують, що наявний в матеріалах справи відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення не можна брати до уваги при винесенні рішення, оскільки він не є цілісним, а містить лише фрагмент обставин справи. Крім того, вважають пояснення свідків суперечливими, та такими, що також не слід класти в основу рішення, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що бланк, який був наданий свідкам для підписання заготовлений працівниками поліції заздалегідь, при цьому вказує що на ньому відсутні адреси проживання цих свідків, що ставить під сумнів щодо достовірності пояснень цих свідків, та можливості перевірки вказаних ними даних.

Стверджують, що суд першої інстанції провів розгляд справи з порушенням, оскільки його було здійснено в суді за відсутності як самої особи правопорушника так і за відсутності його захисника, що є грубим порушенням норм законодавства про адміністративні правопорушення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника-адвоката Морозова В.Ю., які висловились на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на заперечення як ОСОБА_1 , так і його захисника, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на факт порушення п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №381280 від 08 лютого 2021 року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та в якому містяться пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та який засвідчив своїм власноручним підписом, достовірність якого підтвердив під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 4);

- відомостями, що містяться у рапорті інспектора РПП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Рог О.В., про те, що ОСОБА_1 , був зупинений через відсутність на його транспортному засобів реєстраційного номера, а під час спілкування в нього були виявлені ознаки алкогольного спяніння, за наявності ознак такого спяніння у особи, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, а транспортний засіб доставлено за місцем проживання його доньки ОСОБА_2 (а.с. 5);

- дослідженим судом апеляційної інстанції відеоматеріалом, наявним у матеріалах справи, відповідно до даних якого чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі (а.с. 6).

Крім того, під час апеляційного перегляду справи було допитано свідка ОСОБА_2 , яка вказала, що того дня її свекор - ОСОБА_1 , керував транспортним засобом трактором Т-25, однак, на її думку, не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати доказом відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не є цілісним від початку зупинки транспортного засобу, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №381280 від 08 лютого 2021 року, який складено інспектором РПП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Рог О.В., а отже є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Крім того, на зазначеному відеозаписі міститься чітке відображення того, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

При цьому, твердження апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не слід приймати до уваги, оскільки вони були викладені на заздалегідь підготованих бланках, та без зазначення на них анкетних даних цих осіб, та адрес їх проживання, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з письмових пояснень зазначених осіб, які містяться на аркуші справи №4, вони дійсно викладені на друкованих бланках, однак в них внесені повні відомості щодо прізвища, ім`я, по-батькові свідків, з зазначенням адрес проживання, при цьому, їх ознайомлено зі змістом ст. 63 Конституції України та попереджено про відповідальність за надання неправдивих чи недостовірних відомостей, що вони підтвердили своїми власноручними підписами.

Таким чином, ставити під сумнів достовірність письмових пояснень свідків жодних підстав немає, оскільки ці пояснення повністю узгоджуються з іншими доказами.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, внаслідок того, що дане адміністративне правопорушення він не вчиняв, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що йому було надано не заповнений бланк протоколу для підписання, не відповідає дійсності виходячи з того, що ним власноручно в графі «пояснення особи» вказано на те, що він вживав спритні напої, після чого ці пояснення та дані, внесені до протоколу засвідчив власноручним підписом. Тобто, фактично визнав вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Доводи апелянта про те, що йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі для виявлення стану алкогольного сп`яніння, не відповідає дійсності, оскільки чітко спростовується як відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, а також письмовими поясненнями свідків, в присутності яких він висловив свою відмову від проходження такого огляду у встановленому законом порядку.

При цьому, в апеляційній скарзі містися посилання на те, що працівниками поліції, в порушення вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, однак, дана обставина спростовується відомостями, що містяться в рапорті інспектора РПП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Рог О.В., де вказано, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 було доставлено за місцем проживання його дочки ОСОБА_2 , яка проживала за 50 метрів від місця зупинки транспортного засобу (а.с. 5).

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його особистої участі та його захисника, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить. Крім того, 05 травня 2021 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав заяву про відкладення розгляду справи, однак від його захисника Морозова В.Ю., який був присутнім у попередньому судовому засіданні яке відбулось 19 квітня 2021 року, знав про дату наступного судового засідання, однак не повідомив суд про причини своєї неявки.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, заявлення клопотання про виклик свідків, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, чим він і скористався, шляхом подачі заяви про допит свідка ОСОБА_2 , яку було задоволено судом апеляційної інстанції.

При накладенні адміністративного стягнення суд в цілому дотримався вимог ст.33,36 КУпАП і наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 накладений безпідставно, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно з копії постанови Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2015 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Останній підтвердив і при апеляційному розгляді, що на виконання зазначеної постанови був позбавлений права керування транспортними засобами, після виконання якої, права на керування транспортними засобами йому не повернули.

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, виключити з постанови посилання на стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач