Справа № 309/3032/21
Провадження № 3/309/1095/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління Держпраці у Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При проведенні головним державним інспектором Гриценко С.І. 20.07.2021 року інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 01.06.2020 по червень 2021 року включно, допустив до виконання робіт по наданню послуг з перед рейсового і після рейсового медичного огляду водіїв ОСОБА_2 без укладення з нею трудового договору, чим порушено ч.4 ст. 24 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Захисник Потьомкіна О.М. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду заперечення на протоколу згідно якого не погоджується з таким. Посилається на те, що 20.07.2021 року інспектором праці проведено захід державного контролю ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якого попереджено ФОП ОСОБА_3 про відповідальність за порушення законодавства про працю та винесено припис про усунення виявлених порушень від 20.07.2021 року. Зазначеним приписом зобов`язано ФОП ОСОБА_1 забезпечити додержання норм законодавства про працю в строк до 01.08.2021 року. 01.08.2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено трудовий договір , про що надіслано повідомлення Держпраці. Таким чином, оскільки всі вимоги припису від 20.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 виконано, шкода нікому не спричинена, то у відповідності до ст. 22 КУпАП просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст. 41 КУпАП, адміністративним правопорушенням є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

В ході проведення інспекційного відвідування 20.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 надав цивільно-правовий договір укладений з ОСОБА_2 від 01.06.2020 року № 4 про надання нею послуг як медичного працівника по проведенню огляду водіїв. Також підприємцем надано акти про надання послуг укладених і підписаних за період її роботи за травень та червень 2021 року, табелі обліку робочого часу за травень та червень 2021 року.

Відповідно до п. 1. зазначеного цивільно-правового договору, предметом договору Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з перед рейсового і після рейсового медичного огляду водіїв Замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені послуги в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Виконавець зобов`язується дотримуватись встановлених законодавством України вимог щодо охорони праці, безпеки руху, правил протипожежної безпеки.

Згідно п.7. вказаного договору вартість виконаної роботи визначається із розрахунку, що Замовник сплачує Виконавцеві у розмірі 20% мінімальної заробітної плати.

А п.11 договору не встановлено кінцевого строку його дії, тобто такий фактично є безстроковим.

Окрім того, з долучених до заперечення на протокол документів вбачається, що в ході проведення цього ж інспекційного відвідування 20.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 , головним державним інспектором Гриценко С.І. складено: 1) попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ЗК 306/288/АВ/П/ПО відносно ОСОБА_1 за допущення до роботи працівника без оформлення трудового договору; 2) припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗК 306/288/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення, а саме щодо допуску працівника до виконання роботи без укладення трудового договору, до 01.08.2021 року. 01.08.2021 року було укладено у письмовій формі трудовий договір між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що було повідомлено управління Держпраці в Закарпатській області. Також було здійснено повідомлення про прийняття працівника на роботу центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-XII) працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП України).

Верховний Суд неодноразово вказував, що шляхом укладення з особою цивільно-правового договору порушуються права такої особи, оскільки юридичні та фізичні особи-підприємці, залучаючи працівників до найманої оплачуваної праці та укладаючи з такими особами цивільно-правові договори, замість трудових, позбавляють останніх основних прав та гарантій, встановлених Конституцією (стаття 43-46) та законами України, а саме: на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, права на відпочинок, на щорічні і додаткові оплачувані відпустки, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади тощо (19 травня 2021 року Верховний суд у справі № 2340/4811/18, адміністративне провадження № К/9901/18194/19 (ЄДРСРУ № 97005201) від 07 квітня 2021 року у справі № 580/1823/19, адміністративне провадження № К/9901/31761/19 (ЄДРСРУ № 96080982).

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Згідно із статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно частин першої та другої статті 928 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами положень статей 902-903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З аналізу чинного законодавства видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Основними ж ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 802/2066/16-а, від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18, від 02 лютого 2021 року у справі № 0540/5987/18-а та від 04 березня 2021 року у справі № 0840/3691/18, адміністративне провадження № К/9901/33904/19.

Повертаючись до обставин даної справи суд констатує, що в даному випадку з долученого договору не вбачається, що оплата за виконану роботу проводиться за конкретний результат. Така оплата проводиться фактично за процес праці, виражена у відсотковому відношенні від мінімальної заробітної плати, а отже має форму заробітної плати. Також згідно договору виконавець зобов`язався дотримуватись вимог щодо охорони праці, що є притаманним саме трудовому договору. Окрім того у договорі не визначено кінцевий строк його дії, такий є фактично безстроковий, що також притаманно саме трудовому договору, а не цивільно-правовому, який як правило укладається на певний строк. Також суд враховує, що ФОП ОСОБА_1 вівся Табель обліку робочого часу на медичного працівника ОСОБА_2 , з щоденними відмітками про кількість відпрацьованих годин, що притаманно виключно трудовим правовідносинам.

Узагальнюючи наведене суд констатує, що правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають ознаки саме трудових, а не цивільно-правових.

Дії ж роботодавця щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Таким чином, допуск до роботи працівника/виконавця без укладення трудового,шляхом укладення завуальованого цивільно-правового договору, жодним чином не виключає відповідальність роботодавця за ч.3 ст. 41 КЗпП України.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 ч.4 ст. 24 КЗпП України, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

Разом з тим згідно із ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд констатує, що за результатом проведення інспекційної перевірки контролюючим органом було винесено припис про усунення порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю в строк до 01.08.2021 року. Отже ОСОБА_1 в повній мірі міг розраховувати на відповідну поведінку контролюючого органу щодо надання йому можливості усунути виявлені порушення у встановлений строк, що ним було зроблено. Натомість контролюючий орган, не дочекавшись спливу строку для виконання припису, цього ж дня складає на ОСОБА_1 протокол за виявлене порушення, що не ґрунтується на принципі розумності та добросовісності поведінки суб`єкта владних повноважень. За таких обставин, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП за малозначністю і оголосити йому усне зауваження, оскільки діяння, вчинене ним містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії після винесення припису були направлені на усунення порушень, і відповідна шкода суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам фактично не була заподіяна.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе закрити провадження у справі за малозначністю, оскільки викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, а тому у даному випадку суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 41, 245, 251, 252, 280, 283 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.