Провадження № 33/824/571/2021 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 44-3 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Лєвєнтова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лєвєнтова О.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 17 жовтня 2020 року о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 26, в кафе «Суші Мастер» будучи на робочому місці, працюючи адміністратором, повар перебував без захисної маски, тим самим ОСОБА_1 порушила розпорядження КМДА № 62 від 01 липня 2020 року.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватою за ст. 44-3 КУпАП та призначено їй стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень на користь держави.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Лєвєнтов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що в судовому засіданні, як і у письмових поясненнях ОСОБА_1 не визнавала себе винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки ані під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, ані під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не було роз`яснено зміст положень ст. 44-3 КУпАП, а також суть вчиненого нею правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_1 не усвідомлювала той факт, що до адміністративної відповідальності притягується саме вона, а не суб`єкт господарювання, в якому вона працює або керівництво закладу. Лише на тій підставі, що ОСОБА_1 підтвердила зміст наданих нею письмових пояснень, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про визнання нею вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Сторона захисту вказує, що правова норма закріплена у ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, як регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання, тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко вказано який нормативно-правовий акт було порушено та дії (бездіяльність) особи, внаслідок вчинення яких відбулося відповідне порушення. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який було порушено, свідчить про некоректність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 332202 від 17 жовтня 2020 року вказано, що ОСОБА_1 порушила постанову КМУ № 62 від 01 липня 2020 року. Однак, відомостей про те, який саме із пунктів постанови КМУ № 62 від 01 липня 2020 року своїми діями (бездіяльністю) порушила ОСОБА_1 вказаний протокол про адміністративне правопорушення не містить, так само як і не містить опису суті вчиненого нею правопорушення, оскільки без захисної маски перебувала не ОСОБА_1 , а інша особа - повар, тому посадова особа при складанні протоколу про адміністративне правопорушення також зобов`язана була вказати обставини, які давали підстави вважати, що ОСОБА_1 є посадовою особою відповідальною за носіння маски іншими працівниками кафе « Суші Мастер ».

При цьому, захисник зазначає, що такого нормативного акту як постанова КМУ № 62 від 01 липня 2020 року, посилання на який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, взагалі не існує, про що свідчить відсутність цього документа на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України та на офіційному веб-порталі парламенту України. В описовій частині оскаржуваної постанови суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_2 порушила інший нормативно-правовий акт - розпорядження КМДА № 62 від 01 липня 2020 року. Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП, здійснюючи підготовку до судового розгляду справи, не перевірив чи відповідає протокол про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, а також фактично здійснив самовільне виправлення допущених недоліків протоколу, які полягали у не правильному зазначенні працівниками поліції нормативно-правового акту, вимоги якого нібито порушила ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_3 - адвоката Лєвєнтова О.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так, згідно диспозиції ст. 44-3 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Розпорядженням КМДА № 62 від 01 липня 2020 року внесено зміни та викладено в новій редакції «Особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів, у місті Києві на час ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії "Медико-біологічні НС" код 20713 "Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб" (далі Порядок).

Цим Порядком встановлено вимоги до суб`єктів господарювання щодо персоналу, дезінфекції, вхідного санітарного контролю та інформування відвідувачів.

Зокрема пунктом 6 Порядку на суб`єктів господарювання покладено обов`язок щодо допуску до роботи працівників за умови наявності у них вдягнених засобів індивідуального захисту: зокрема респіратора або захисної маски, в тому числі виготовлених самостійно, одноразових рукавичок.

Тобто, вказаним Порядком встановлено вимоги не до будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Стаття 43-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на не існуючий нормативний акт, а саме постанову КМУ № 62 від 01 липня 2020 року.

Тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Водночас суддею місцевого суду в постанові за власною ініціативою зазначено про порушення ОСОБА_1 саме розпорядження КМДА № 62 від 01 липня 2020 року.

При цьому відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 43-3 КУпАП, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лєвєнтова О.В. - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою за ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон