ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/19/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року місто Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Заіченко В.Л., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Дубового І.А., правопорушниці ОСОБА_2 та її представника адвоката Лебєдєвої Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , за ст.173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати дану постанову з ухваленням нового рішення, мотивуючи це тим, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим, т.я. повторно не були затребувані відеоматеріали відеофіксації працівниками поліції події 4 серпня 2020 року, та не допитані працівники поліції, текст протоколу про адміністративне правопорушення нечитаємий, судом не встановлені всі обставини події.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його представника адвоката Дубового І.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її представника адвоката Лебєдєву Т.О., які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що в протоколі серії ВАБ №274258 від 17.08.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 04.08.2020 року біля 20-50 год. громадянка ОСОБА_2 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , в під`їзді будинку стукала в двері кв. АДРЕСА_3 , висловлювалася нецензурною лайкою, била по дверях ключами, порвала футболку на гр. ОСОБА_1 , чим вчинила дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачено ст.173 КУпАП.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні в суді першої інстанції:

- протокол прийняття заяви ОСОБА_1 від 05.08.2020 року, у якому останній у відношенні ОСОБА_2 зазначив про те, що просить органи поліції вжити заходи до його сусідки з кв. 69 ОСОБА_2 , яка вчиняє у відношенні нього протиправні дії, погрожує фізичною розправою;

- заява - повідомлення ОСОБА_1 від 05.08.2020 року, у якій наведені відомості щодо відносин, які мали місце між ОСОБА_2 та ним до подій у справі. З приводу інкримінованих ОСОБА_2 дій зазначено про те, що вона стукала в двері його квартири, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою, після чого він викликав поліцію, після приїзду поліції відчинив двері, з поліцейськими в квартиру зайшла і ОСОБА_2 , почала його бити та порвала футболку, яка була на ньому.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, правильно та обґрунтовано до висновку про необхідність закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у порушенні громадського порядку (урегульованої правовими та іншими соціальними нормами системи суспільних відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей) шляхом вживання нецензурної лайки в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та вчинення інших дій. При цьому, для кваліфікації таких дій за ст. 173 КУпАП обов`язковому встановленню підлягає те, чи були вони вчинені з хуліганських мотивів, тобто через прагнення особи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, сформульованого в рішенні від 4 жовтня 2012 року (справа № 5-17 кс 12), об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Крім того, як випливає з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 ві0 д 22.12.206 року, дії, вчинені винним щодо, зокрема, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками не підлягають кваліфікації як хуліганські. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного порушенням громадського порядку.

Фактичні обставини даної справи, встановлені судом першої інстанції, на підставі відомостей, зафіксованих у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових документах, а також на підставі отриманих у судовому засіданні пояснень, свідчать, що до подій у справі заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були знайомі протягом тривалого проміжку часу були сусідами і на час інкримінованих ОСОБА_2 подій між ними існували неприязні відносини з приводу затоплення квартири останньої, внаслідок чого вони конфліктували між собою і цей конфлікт тривав і на час розгляду справи судом першої інстанції, дії ОСОБА_2 були спрямовані не на порушення громадського порядку і спокою громадян через прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам,, а на припинення затоплення її квартири.

Отже, даних, які б давали підстави для висновку про те, що з боку ОСОБА_2 на час інкримінованого їй правопорушення мали місце дії, які порушують громадський порядок і спокій громадян і становлять об`єктивну сторону хуліганства, в ході судового розгляду, на думку суду здобуто не було.

Окрім того, досліджені докази як письмові, додані до протоколу про адміністративне правопорушення і на зафіксованих у яких відомостях мали би ґрунтуватися наведені у ньому висновки, так і пояснення, отримані в судовому засіданні, є суперечливими.

Суд першої інстанції також правильно зазначив про суперечливість доказів, на яких ґрунтуються викладені в протоколі про адміністративне правопорушення висновки, яку не вдалося усунути в судовому засіданні, що в свою чергу не дає можливості встановити дійсні обставини справи.

Також, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 173 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, а також самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції Українивстановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно дост. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсіст. 62 Конституції України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За викладених вище обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього правопорушення, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що інкриміноване їй діяння не містить усіх ознак складу такого правопорушення, зокрема ознак його об`єктивної сторони, а тому відсутній склад в цілому, а тому провадження у справі було законно та обґрунтовано закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вище викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги

Керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Л.Заіченко