Справа № 339/349/21 307
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.,

розглянувши матеріали, які надійшли від від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2021 року близько 12 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, в ході якого ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна шкода здоров"ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що 25 вересня 2021 року він з дружиною прибрали на своєму подвір`ї після ремонту автомобіля. Сміття зібрали у відро, а картон поскладали біля воріт. Коли повернулися додому, то сміття було висипане під поріг, а картон розкиданий під гаражем. Внук на автомобілі написав нецензурні слова, а на капоті видряпав слово «лох» і він вважає, що така поведінка внука є результатом виховання невістки ОСОБА_2 . Між ними ( невісткою ОСОБА_2 та внуком ОСОБА_3 ) виникла шарпанина і він ненавмисно зачепив внука ліктем, не обзивав нецензурними словами, а сказав невістці « розвєдьонка», оскільки вони прийняли невістку вагітну і вона повинна поважати їх, а вона, натомість, їх зневажає. Фізичною розправою не погрожував.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона являється невісткою ОСОБА_1 та матір"ю ОСОБА_3 25 вересня 2021 року о 12 год. вона приїхала з міста і не могла заїхати на подвір`я, через сміття, яке залишив свекор ОСОБА_1 після ремонту машини. Тому вийшла з машини забрала все сміття і віднесла під гараж ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_1 повернувся зі своєю з дружиною, то такі дій не сподобались йому, він став обзивав її нецензурними словами, та намагався нанести їй удари. Але між ними став її неповнолітній син ОСОБА_1 і став просити дідуся, щоб він не бав його маму. Він наніс її сину ОСОБА_4 удар в підборіддя, що призвело до розсікання і дитині накладали шви на підборіддя. Наступний удар наніс їй. Вона попросила сина виключити воду і дитині стало зле, вона направила шланг на дитину, а потім на свекра, щоб відійшов від них. ОСОБА_1 обзивав її нецензурними словами, говорить щоб вона забиралася геть і погрожує їй, що "уб`є, закопає, у мішок запхає". Такі конфлікти неодноразово траплялися, вона все терпіла. Але того дня стало страшно, він підняв руку не тільки на неї, але й на її сина (свого онука); її чоловік працює по добах, більшість часу його немає вдома, вона боїться за себе і за свого сина, тому і викликала поліцію, щоб в подальшому ОСОБА_1 не обзивав її та не погрожував. Такими діями ОСОБА_1 заподіяв їй шкоду як психологічну, так і фізичну, оскільки вона пережила страх та побоювання за своє життя та життя сина. Про завдання їй шкоди вона також повідомляла працівникам поліції безпосередньо після їх виклику.

Малолітній ОСОБА_3 в присутності законного представника ОСОБА_5 пояснив, що 25 вересня 2021 року вони з матір"ю ОСОБА_2 прибирали подвір`я, оскільки дідусь ремонтував автомобіль і, зібравши сміття (ошурки, металеві надрізи), поставили біля дверей. Коли бабуся з дідусем ОСОБА_1 повернулись, то дідусь, кинув сумки і став обзивав їх нецензурними словами та намагався ударити його матір. Він хотів її захистити, ставши між ними, дідусь вдарив його у підборіддя, він відступився, і тоді дідусь ударив його маму. Такі конфлікти відбуваються часто, тому мама викликала поліцію.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, його вина підтверджена, окрім пояснень потерпілої ОСОБА_2 та неповнолітнього внука ОСОБА_3 , і матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року серія ВАБ № 753760, в якому вказано, що 25 вересня 2021 року близько 12 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 домашнє насильство, в ході якого ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана психологічна та фізична шкода ОСОБА_2 (а.с.1);

- рапортом, з якого вбачається, що 25 вересня 2021 року о 14 год. 09 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що дід, який спільно проживає, наніс тілесні ушкодження внуку та виражається нецензурно. На місці ОСОБА_2 написала заяву в якій просить притягнути до відповідальності свекра ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї та її сина ОСОБА_3 домашнє насильство, в ході якого ображав їх нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вдарив рукою в обличчя її сина. На ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис (а.с.3);

- заявою ОСОБА_2 , в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності її свекра ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї та її неповнолітнього сина конфлікт, в ході якого ображав нецензурною лайкою, кричав, погрожував фізичною розправою та вдарив її сина ОСОБА_3 рукою в обличчя, після чого наніс їй удар кулаком в область щоки (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 25 вересня 2021 року близько 12 год. її свекор з свекрухою приїхали з міського ринку та почали з нею словесний конфлікт, оскільки їм не сподобалося, що вона з сином прибирали спільне подвір`я.

В ході конфлікту вони ображали її нецензурною лайкою, свекор ОСОБА_1 в ході конфлікту вдарив рукою її неповнолітнього сина ОСОБА_3 кулаком у підборіддя, тому, що він намагався її захистити, після чого вдарив її кулаком в область лиця із правої сторони. Після чого вона зробила свекрові та свекрусі зауваження за те, що він вдарив її сина і він відійшов від них, однак продовжував обзивати нецензурною лайкою. Вона зателефонувала на лінію 102 і викликала поліцію (а.с.5).

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальністьза вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Як вбачається з матеріалів справи і визнається сторонами, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,. є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 є сином для ОСОБА_5 , а, отже, дідусем для ОСОБА_3 та свекром для ОСОБА_2 , дружини його сина ОСОБА_5 ( а.с.16) та проживають за однією адресою в АДРЕСА_1 .

Надаючи аналіз поясненням ОСОБА_1 , який не заперечував, що між ним та невісткою з онуком була сварка, в ході якої він зачепив онука ліктем, обізвав потерпілу, потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_1 з приводу висловлювання зі сторони ОСОБА_1 нецензурними словами, погрозами фізичною розправою, нанесенням удару, вважаю, що є всі підстави вважати, що 25.09.2021року ОСОБА_1 вчинив відносно невістки ОСОБА_6 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у протоколі обставин, оскільки його дії викликали в потерпілої побоювання за власну безпеку та безпеку свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

З приводу обставин, викладеного в протоколі дій щодо вчинення домашнього насильства відносно внука ОСОБА_3 , то їх слід виключити з пред`явленого ОСОБА_1 звинувачення, оскільки в протоколі не зазначено, яка саме шкода фізичному або психічному здоров`ю була завдана чи могла бути завдана ОСОБА_3 діями ОСОБА_1 .

Також слід виключити з обвинувачення твердження з приводу заподіяння потерпілій фізичного насильства, оскільки такі ознаки (нанесення тілесних ушкоджень, штовхання) не зазначені в протоколі, як дії, що ставляться у вину ОСОБА_1 , (хоть і вони мали місце), а тому немає підстав вважати, що потерпілій завдано фізичної шкоди діями ОСОБА_1 .

Так, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Разом з тим, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.

Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Санкція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника.

При таких обставинах, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі санкцiї ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 454 грн.

На підставівикладеного, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушенняможе бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційнаскарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.