ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, направлені з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матроса військової контрактної служби, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії А2238 №13 від 02.08.2021 року, ОСОБА_1 з 19.07.2021 року на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в порушення вимог ст.ст. 11, 13, 30, 37, 243 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.07.2021 року №160, до 02.08.2021 року не пройшов повного курсу вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID 19, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-10 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив суду, що відмовився від проходження вакцинації, оскільки не довіряє вищевказаній вакцині з огляду на перелік побічних реакцій, вважає неприпустимим введення вакцини без попереднього повного обстеження стану здоров`я.
У судовому засіданні у відповідності до положень ст. ст. 251, 280 КУпАП досліджено й інші письмові докази щодо суті порушення вказаного у протоколі.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 02.08.2021 року вбачається, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.07.2021 року №160 запроваджено проведення вакцинації особового складу військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ст. 243 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, планові запобіжні щеплення всьому особовому складові військової частини проводяться відповідно до календаря щеплень, а щеплення за епідемічними показаннями за наказом старшого командира (начальника). Від проведення щеплень військовослужбовці звільняються тільки за висновком лікаря. Однак станом на 02.08.2021 року матрос ОСОБА_1 відмовляється від щеплення за епідемічними показаннями не маючи висновку лікаря, який звільняє його від проведення вакцинації проти короновірусної хвороби COVID-19.
З письмових пояснень матроса ОСОБА_1 від 02.08.2021 року вбачається, що він відмовився від проходження вакцинації, оскільки не довіряє вищевказаній вакцині з огляду на перелік побічних реакцій, вважає неприпустимим введення вакцини без попереднього повного обстеження стану здоров`я.
Заслухавши думку особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 3 глави ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом № 374 від 18.07.2017 року Міністерства оборони України, протокол складається з дотриманням вимог щодо форми та змісту, установлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.
Відповідно до статті 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.
Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини.
Згідно статті 16 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 28 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.
Відповідно до статті 30 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Стаття 35 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 37 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Статтею 26 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП встановлює, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується відмовою від виконання вимог командира (начальника), вчинену в умовах особливого періоду, та суспільно-небезпечними наслідками, які настали в результаті цього.
Суддею встановлено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.07.2021 року №160 запроваджено проведення вакцинації проти короновірусної хвороби COVID-19 особового складу військової частини НОМЕР_1 .
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 11, 13, 30, 37, 243 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.07.2021 року №160, до 02.08.2021 року не пройшов повного курсу вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID 19, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Під наказом, законною вимогою розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невиконання підлеглим певних дій по службі. Вимога має бути конкретною. Тому, не можна розглядати як не виконання законної вимоги, наказу невиконання військовослужбовцем загальних вимог служби. Законна вимога повинна бути сформована чітко, виразно, з недопущенням подвійного її тлумачення, не перешкоджати виконанню наказу іншого його начальника.
На думку судді, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яку саме законну вимогу командира не виконав військовослужбовець ОСОБА_1 , конкретно які дії необхідно було вчинити військовослужбовцю, у яку саме дату та час, та якою саме вакциною йому потрібно було зробити щеплення.
Крім того, матеріали справи не містять інформації про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2021 року.
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення. При цьому, ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 172-10, 247, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.С. Єршова