печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 рокусуддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., за участю секретаря Галаган Г. О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Кіча О. М., розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи народним депутатом України, тобто особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 03.09.2019 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів - реалізовуючи повноваження народного депутата України, за наявності приватного інтересу звернувся з письмовим поданням у порядку статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та відповідно до абзацу першого частини першої статті 3.3 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.01.1995 № 379/95-ВР, до першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами про зарахування свого рідного дядька ОСОБА_2 на посаду помічника-консультанта народного депутата України (патронатна служба) з 09.09.2019 на час його депутатських повноважень із встановленням заробітної плати у розмірі 24 000 грн. на місяць, чим порушив вимоги пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він вперше був обраний народним депутатом України та не знав, що в його діях, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може бути наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував проти закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Прокурор у судовому засіданні надав висновок, відповідно до якого вважав наявним у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та з огляду на закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, вважав необхідним провадження в справі закрити з нереабілітуючих підстав, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення № 30/11 від 11.06.2020 /а. м. 1-9/; поданні народного депутата України від 03.09.2019 /а. м. 14/; заяві ОСОБА_2 від 03.09.2019 /а. м. 15/; розпорядженні першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України від 06.09.2019 /а. м. 16/; копії тексту присяги на вірність Україні ОСОБА_1 , як народним депутатом України дев`ятого скликання, скріпленою підписом від 29.08.2019 /а. м. 17/; відповіді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 1040/06.2-16 від 13.03.2020 /а. м. 29/.

Всі вищезазначені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Положенням п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення, зокрема, наступним термінам:

1) реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

2) приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Тобто складовими реального конфлікту інтересів є: приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий); службові/представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові); суперечність між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3.3 «Положення про помічника-консультанта народного депутата України», затвердженого постановою Верховної Ради України № 379/95-ВР від 13.10.1995 (в редакції від 11.10.2017), зарахування на посаду помічника-консультанта народного депутата України проводиться на підставі письмового подання народного депутата України Керівнику Апарату Верховної Ради України чи керівнику виконавчого комітету відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі - секретаріату міської ради, державного підприємства, установи та організації, в якому зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові кандидата на посаду, зарахування на постійній основі чи за сумісництвом, строк дії трудового договору, розмір встановлюваної заробітної плати, дата зарахування. До письмового подання народного депутата України додаються особиста заява особи, яку приймають на цю посаду, та інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 3 постанови Верховної Ради України № 2240-VIII від 07.12.2017 «Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України» установлено загальний місячний фонд для оплати праці помічників-консультантів народного депутата України в розмірі 25 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Отже, ОСОБА_1 , як народний депутат України, має дискреційні повноваження в частині самостійного вирішення питання щодо підбору помічників-консультантів та встановлення заробітної плати кожному помічнику-консультанту.

При зверненні ОСОБА_1 із письмовим поданням до першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами про зарахування ОСОБА_2 на посаду помічника-консультанта народного депутата України приватний інтерес ОСОБА_1 , зумовлений родинними стосунками з його рідним дядьком, полягав у зацікавленості забезпечити рідного дядька роботою та заробітком.

Так, при зверненні ОСОБА_1 з письмовим поданням до першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами про зарахування свого рідного дядька ОСОБА_2 на посаду помічника-консультанта народного депутата України він використав свої службові повноваження народного депутата України у приватних інтересах.

Вказані обставини зумовили виникнення реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 , а саме: суперечності між його службовими повноваженнями як народного депутата України та його приватним інтересом, що вплинув на об`єктивність та неупередженість вчинення ним дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема звернення з письмовим поданням до першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами про зарахування свого рідного дядька ОСОБА_2 на посаду помічника-консультанта народного депутата України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Водночас п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог пункту 3 частини 1 статі 28 Закону України «Про запобігання корупції» мав місце 03.09.2019 та був виявлений щонайменше 11.06.2020 (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення).

Отже, суд дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки від зазначеного моменту виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, до дня розгляду справи суддею минуло більше шести місяців.

Керуючись ст. ст. 38, 172-7, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько