ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/455/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду 23 грудня 2020 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2020 року серії ДПР18 № 107902 ОСОБА_1 02 листопада 2020 року о 00 год. 10 хв., керуючи мопедом марки «Honda Dio ZX28», без державного номерного знака, рухаючись по вул. Харківське шосе, 160, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданим за допомогою спецсигналів та проблискових маячків, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі, 7023 та 7004, на вул. Славгородська, 47.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2020 року серії ДПР18 № 005645 ОСОБА_1 02 листопада 2020 року о 00 год. 10 хв., рухаючись на вул. Славгородській, 47, керував мопедом «Honda Dio ZX28», без державного номерного знака, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, затянута мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою провину у вчинених адміністративних правопорушеннях повністю, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2020 року серії ДПР18 № 107902, складений стосовно ОСОБА_1 ; протокол про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2020 року серії ДПР18 № 005645, складений стосовно ОСОБА_1 ; пояснення двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили, що ОСОБА_1 відмовився у їх присутності від проходження тесту на стан сп`яніння; рапорт працівника поліції; відеозапис з бодікамери поліцейського АА00768, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Втім, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення та накладення на нього стягнення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу, у розмірі передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Окрім цього, з урахуванням того, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, але на інших осіб - лише накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд призначає ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Так, як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, складених стосовно ОСОБА_1 , останньому дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався, у судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив, що не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, через що останній не може вважатися водієм, а є іншою особою.

Крім того, суд позбавлений права призначати стягнення у виді позбавлення певного права особі, якщо вона таким правом не володіє, та призначення стягнення, що унеможливлюватиме отримання такого права у майбутньому, є неприпустимим.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 36, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, й адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М. С. Бондаренко