Провадження № 3/127/7286/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 01.09.2021 о 02.00 год. по просп. Юності, 77 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на його проведенні відповідно до встановленої процедури, на що поліцейські повідомили йому, що необхідно їхати до лікарні, оскільки у них немає можливості здійснити його огляд на місці зупинки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника адвоката Пограничного А.М., дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що у ОСОБА_1 під час здійснення ним керування транспортним засобом були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд вже зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення наведені три ознаки, які свідчать про ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проведення його огляду на стан сп`яніння. Також з оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що у зв`язку з цим між ОСОБА_1 та поліцейськими виникла сварка. Разом з тим, захисник ОСОБА_1 адвокат Пограничний А.М. в судовому засіданні посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений не уповноваженою особою, надавши на підтвердження зазначеної обставини відповідь на адвокатський запит.

Оцінюючи доводи захисника Матвійчука М.В. в частині того, що протокол відносно ОСОБА_1 складений не уповноваженою особою, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з листом заступника начальника Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області Гаркавюка О. від 08.10.2021 за № 125Аз/41/21/02-2021 (далі Лист) поліцейський ОСОБА_2 не відноситься до працівників батальйону УПП у Вінницькій області. Однак, з наданих суду матеріалів випливає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений поліцейським взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області Олексієнко Вікторією Миколаївною.

Отже, доводи захисника в цій частині суд оцінює критично, оскільки у адвокатському запиті захисник невірно вказав ім`я працівника поліції у зв`язку з чим і була отримана відповідь, що зазначений поліцейський не відноситься до працівників батальйону УПП у Вінницькій області. Інші ж докази, які б свідчили, що поліцейський ОСОБА_2 не уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, суду не надані.

Вирішуючи питання щодо дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння і, відповідно, документування відмови від його проходження, на недотримання якої захисник Матвійчука М.В. посилався у судовому засіданні, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з Листом 31.08.2021 в нічну зміну патрулювання згідно з розташуванням сил і засобів роти № 3 УПП у Вінницькій області на патрулювання м. Вінниці у складі одного з екіпажів заступила ОСОБА_2 . Згідно з журналом обліку видачі, повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається, за 31.08.2021, як слідує з Листа, ніхто з працівників вищезазначеного екіпажу газоаналізатора Драгер не отримував.

Як суд вже зазначав, реченням першим частини другої статті 266 КпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. І, як випливає зі змісту речення першого частини третьої статті 266 КпАП випливає, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому частиною п`ятою статті 266 КпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з твердженнями ОСОБА_1 та його захисника, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість наполягав на його проведенні відповідно до встановленої законом процедури. Оглянутий в судовому засіданні відеозапис не спростовує зазначені твердження ОСОБА_1 , натомість підтверджує факт сварки ОСОБА_1 з поліцейськими, а також твердження ОСОБА_1 про те, щоб поліцейські складали протокол про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи захисника, суд враховує, що відомості, які б свідчили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки суду не надані. Натомість суду надані докази того, що поліцейські не могли провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки у зв`язку з відсутністю в них відповідного технічного засобу. При цьому суд зазначив, що статтею 266 КпАП, яка є імперативною нормою, встановлений порядок здійснення такого огляду і частиною п`ятою зазначеної статті регламентовано, що огляд, проведений з порушенням зазначеного порядку вважається недійсним. Саме тому суд вважає, що твердження у протоколі про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме у встановленому законом порядку не ґрунтуються на наданих суду матеріалах справи.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: