ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/1648/21

Провадження № 3/293/2094/2021

18 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський Олег Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №780048 від 08.08.2021 встановлено, що 07.08.2021 близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою колишню дружину ОСОБА_2 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, ображаючи її честь та гідність, чим вчинив домашнє психологічне насильство, тобто вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.М. від 18.08.2021 адміністративні матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №780048 від 08.08.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП повернуто для належного оформлення.

08.09.2021 матеріали справи надійшли до суду після доопрацювання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021 справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду.

В судові засідання 22.09.2021, 01.10.2021, 13.10.2021, 28.10.2021, 18.11.2021 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не прибув, про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом вручення повістки про виклик до суду на 22.09.2021 та 13.10.2021, клопотань про відкладення розгляду справи чи інших не подав.

22.09.2021 постановою Черняхівського районного суду Житомирської області до ОСОБА_1 застосовано примусовий привід, однак 01.10.2021 ОСОБА_1 до суду не було доставлено, він відсутній за місцем свого проживання, привід не виконано.

13.10.2021 постановою Черняхівського районного суду Житомирської області до ОСОБА_1 застосовано повторно примусовий привід, однак відповідно до рапорту, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 відсутній за місцем свого проживання.

Також повідомлення про розгляд справи розміщено у відкритому доступі на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки суду:https://cr.zt.court.gov.ua, а відтак ОСОБА_1 повинен був цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 , який не з`являється до суду у судові засідання, суд визнає причини його неявки у судові засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №780048 від 08.08.2021, встановлено, що 07.08.2021 о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою колишню дружину ОСОБА_2 словами нецензурної лайки, ображаючи її честь та гідність, чим вчинив домашнє психологічне насильство, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Правопорушення, яке зазначене в протоколі щодо ОСОБА_1 , не носять характер триваючого, та на час розгляду справи закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 ч.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому пункт 7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Системний аналіз абзацу 1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання судом закриття справи з одночасним визнанням винною особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто за спливом строків накладення адміністративного стягнення суд не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи визнавати її невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинув строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, судовий збір не підлягає стягненню з правопорушника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №293/1648/21 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя О.М. Збаражський