Справа № 523/9496/21
Номер провадження 3/523/5106/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О. розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм ДПРЧ ГУ ДСНС в Одеській області

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Із Протоколу Серії ДПР18 № 041659 від 13.05.2021 року вбачається, що 13.05.2021 року, близько о 06 год. 51 хв., гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «МАЗ 5309» н/з НОМЕР_1 , по вул. Ак. Заболотного, 66/2, під час об`їзду автомобіля марки «Toyota Carina» з д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є гр. ОСОБА_2 , не врахував безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Правопорушник ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, в попередньому судовому засіданні просив закрити провадження з розгляду даної справи на підставі п.4 ч.1 с. 247 КпАП України, у зв`язку з тим, що вказану дорожньо транспорту пригоду було вчинено у стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, прямував на пожежу за викликом «Тривога» до парку «Ентузіастів» та виконував невідкладне службове завдання.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 скоїв дорожньо транспорту пригоду, так як порушив правила дорожнього руху. Також потерпілий пояснив, що пожежа була в будинку, який знаходився зовсім в протилежній, напрямку руху пожежної машини, стороні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 13.3 Правила дорожнього руху передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно з приписами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

З наявного в матеріалах справи наряду на службу вбачається, що ОСОБА_1 у період з 08 год. 00 хв. 12.05.2021 року по 08 год. 00 хв. 13.05.2021 року заступив на чергування пожежно рятувального загону ГУ ДСНС України в Одеській області.

Згідно дорожнього листа № 305 від 13.05.2021 року вбачається, що до підрозділу ДПРЧ 5 о 06 год. 28 хв. надійшло повідомлення за сигналом «Тривога» про пожежу в м. Одеса по вул. Ак. Заболотного до парку «Ентузіастів».

Згідно п. 3.1 Правил дорожнього рухуводії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Згідно п.3.8 Настанови з експлуатації транспортних засобів в органах та підрозділах ДСНС України, затверджених наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 432 від 27.06.2013 року, водій (механік-водій, моторист, оператор) відповідає за збереження закріпленого за ним ТЗ, його постійну справність і готовність та зобов`язаний: вміло та безпечно керувати закріпленим за ним ТЗ у різних експлуатаційних умовах, працювати із спеціальними агрегатами і обладнанням, засобами зв`язку; знати і виконувати Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), безпеки праці та виробничої санітарії;

Однак, судом встановлено. що водій ОСОБА_1 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час об`їзду транспортного засобу «Toyota Carina» з д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення із вказаним автомобілем.

Як було вищезазначено, однією із найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Згідно приписів ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вважаю за необхідним констатувати, що правопорушник ОСОБА_1 не скористався наданим йому правом на заявлення клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, а суд позбавлений можливості самостійного збирання доказів.

Суддя не погоджується із твердженням правопорушника про те, що ним було скоєно дорождньо транспортну пригоду в стані крайньої необхідності, оскільки сам факт виїзду ОСОБА_1 на місце виклику не забезпечує безальтернативного факту вчинення будь якого правопорушення та умисного заподіяння шкоди в умовах крайньої необхідності без відсутності належних доказів, які б підтверджували той факт, що за складених обставин реальна небезпека не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам та правам.

Однак, матеріалами справи, зокрема схемою місця ДТП, не підтверджується того факту, що дорожньо транспорту пригоду неможливо було уникнути, що виключає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в умовах крайньої необхідності.

Таким чином, вина правопорушника підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення Серії ДПР18 № 041659 від 13.05.2021 року, схемою місця події та іншими матеріалами справи.

Згідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна.

Враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.124 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850/вісімсот п`ятдесят/грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454/чотириста п`ятдесят чотири/грн.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер