Справа № 464/5889/21 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/1498/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Бучківської Мар`яни Богданівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 05 серпня 2021 року о 17.18 год, на перехресті вулиці Личаківська площа Митна у місті Львові, керуючи автобусом марки «БАЗ-АО79», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав технічні пошкодження з матеріальними збитками. Окрім цього, ОСОБА_1 будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив про це підрозділ поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.10 (а), 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду Дмитерко Б.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року, та прийняти нову постанову, якою за ст.122-4 КУпАП визнати ОСОБА_1 невинним, а за ст. 124 КУпАП призначити менш суворе покарання не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки судом не враховано обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи.

Вказує, в судовому засіданні суду першої інстанції апелянт надав пояснення, що з правопорушенням за ст.124 КУпАП згоден та вину свою визнав, зазначив, що керуючи автобусом марки «БАЗ-АО79», на перехресті вулиці Личаківської та площі Митна зіткнення чи будь-якого удару не чув, про те, що зачепив автомобіль «NISSAN», дізнався коли зателефонували працівники поліції та повідомили, що він став учасником ДТП та запросили до УПП м.Львова, де показали відео з особою, яка керувала автомобілем марки «NISSAN», при цьому на автобусі, яким керував апелянт жодних слідів або пошкоджень не було виявлено, що свідчить про те, що він дійсно не чув зіткнення чи удару.

Наголошує, що при встановленні в його діях як водія наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, то слід врахувати, що після ДТП, ним залишено місце пригоди лише з тих підстав, що він не відчув звуку зіткнення чи будь якого удару та не думав що сталася ДТП, тобто у апелянта був відсутній умисел на залишення місця ДТП, а відтак в його діях відсутній склад правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Апелянт просить суд врахувати що на посаді водія він працює з 1983 року що становить майже 40 років трудового стажу та підтверджується копією трудової книжки долученої до апеляційної скарги, характеристики з місця праці і жодних випадків порушень чи притягнень його до адміністративної чи іншої відповідальності зва час роботи не було.

Звертає увагу, що даний транспортний засіб є фактично єдиним джерелом доходу, оскільки пенсійне забезпечення є надто мізерним.

Вважає, що при вирішенні питання про відповідальність суд не врахував обставини, які пом`якшують відповідальність: щире каяття, обставини вчиненого правопорушення незначне пошкодження, його ставлення до події, готовність нести відповідальність, а тому, на думу апелянта, у даному випадку законим та обґрунтованим буде застосування до нього адміністративного стягнення, що передбачений санкцією ст.124 КУпАП у виді штрафу.

На адресу апеляційного суду 08 листопада 2021 року надійшли письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , в яких він вказав, що доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що останній не відчув зіткнення та щодо відсутності на транспортному засобі марки «БАЗ-А079» пошкоджень є необґрунтованими, оскільки жодних доказів до матеріалів справи не додано, та такі ґрунтуються на суб`єктивному баченні апелянта. Крім цього, потерпілий просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2021 року без змін.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Бучківської М.Б. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку, мотивувавши це в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та неповноту з`ясування обставин справи, оскільки висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами.

Так, висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.10 «а», тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 273899 від 06.08.2021 (а.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 273900 від 06.08.2021 (а.с.2), схемою місця ДТП від 05.08.2021, в якій відображено місце зіткнення, із зазначення розташування транспортного засобу «NISSAN», технічні ушкодження автомобіля, його ідентифікуючі даних тощо (а.с.3); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.4), поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5), рапортом від 05.08.2021 (а.с.6).

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення суддею не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог даної норми закону при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкцією ст.122-4 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Із матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 свою вину не заперечує, на посаді водія працює з 1983 року, що становить майже 40 років трудового стажу та підтверджується копією трудової книжки долученої до апеляційної скарги, транспортний засіб є фактично єдиним джерелом його доходу, оскільки пенсійне забезпечення є надто мізерним, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, сприяв встановленню обставин справи, щиро розкаявся в судовому засіданні.

З врахуванням конкретних обставин справи, особи ОСОБА_1 , який щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину, автомобіль є фактично єдиним джерелом його доходу, на переконання апеляційного суду позбавлення права керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_1 засобів для існування, а отже застосоване відносно нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є надто суворим, тому таке підлягає зміні із визначенням більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП застосоване до ОСОБА_1 стягнення слід змінити на штраф в межах санкції ст.122-4 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк