Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1962/20 Головуючий у 1-й інст. Гулак Н. А.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Волянської О.В.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою об`єднано в одне провадження справи №295/1962/20 та №295/1963/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1, ст.185 КУпАП, присвоєно об`єднаній справі №295/1962/20, та

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 10.02.2020 року о 22 годині 30 хвилин в м. Житомирі по вул. Народицька, 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD SCORPIO з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, зазначає, що 10.02.2020 близько 15 години за адресою: м.Житомир, вулиця Отаманів Соколовських, 1 (біля магазину Еко-маркет) у його товариша - ОСОБА_2 вийшов з ладу автомобіль FORD SCORPIO н.з. НОМЕР_1 . В той же день, приблизно після 21 години ОСОБА_3 попросив його помогти виштовхати автомобіль у подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вони цей автомобіль доштовхали до вул.Народицька, 10 та вирішили перепочити, при цьому включили аварійку та відкрили капот автомобіля. О 22 годині 30 хвилин біля них зупинився патрульний автомобіль і поліцейський запитав, що сталося. Вони повідомили, що автомобіль у несправному стані і попросили допомогти відбуксирувати автомобіль до вул.Народицька, 10. Працівник поліції запитав чи є у нього посвідчення водія, на що він сказав, що є але наразі із собою немає. Після цього, працівник поліції заявив, що буде складати відносно нього протокол про керування транспортним засобом в стані сп`яніння, хоча він автомобілем не керував, а лише штовхав, і коли під`їхали поліцейські автомобіль не рухався. З відеозаписів, долучених до матеріалів справи вбачається, що відео починається з моменту, коли він спілкується з працівниками поліції, за відсутності на зазначених відео безпосереднього керування ним транспортним засобом. Також, звертає увагу, що працівниками поліції не надано доказів зупинення транспортного засобу та керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи знаходяться два примірника протоколу серії ОБ № 142541 від 10.02.2020, що свідчить про невручення та не направлення йому другого примірника протоколу, що є порушенням ст.254 КУпАП. Вважає, що зазначені обставини вказують на істотне порушення працівником поліції процедури встановлення обставин адміністративного проступку та визначення кваліфікації саме за ст.130 КУпАП. Посилаючись на наведене, наголошує, що наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, всупереч вимогам ст.33 КУпАП, що регламентує загальні засади накладення стягнень за адміністративні правопорушення, у справі відсутні дані, що характеризують особу правопорушника, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність дані, тощо. Судом першої інстанції порушено вимоги ст.245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження в справі закрити з таких підстав.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає - за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є, виключно, особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП, доказами у справах про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненому правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №142541 від 10.02.2020 року (а.с.1, 2); письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3, 4); рапортом інспектора роти №1 БУПП у Житомирській області ДПП Кравчука С.І. від 10.02.2020 року (а.с.5).

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 категорично заперечив свою вину, зазначив, що 10.02.2020 близько 15 години за адресою: м.Житомир, вулиця Отаманів Соколовських, 1 (біля магазину Еко-маркет) у його товариша - ОСОБА_2 вийшов з ладу автомобіль FORD SCORPIO н.з. НОМЕР_1 , який попросив його допомогти заштовхати автомобіль у подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вони штовхали цей автомобіль до вул.Народицька, 10, при цьому, направляв кермом автомобіль ОСОБА_6 . Згодом вирішили перепочити, при цьому включили аварійний сигнал та відкрили капот автомобіля. О 22 годині 30 хвилин біля них зупинився патрульний автомобіль і поліцейський запитав, що сталося. Вони повідомили, що автомобіль у несправному стані і попросили допомогти відбуксирувати автомобіль до вул.Народицька, 10. Працівник поліції запитав чи є у нього посвідчення водія, на що він сказав, що є але наразі із собою немає. Після цього працівник поліції заявив, що буде складати відносно нього протокол про керування транспортним засобом в стані сп`яніння, хоча він автомобілем не керував, а лише штовхав, і коли під`їхали поліцейські автомобіль не рухався.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 в ході апеляційної перевірки матеріалами справи не спростовано.

Так, із наявного в справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.8), не вбачається, момент зупинки працівниками поліції автомобіля FORD SCORPIO, н.з. НОМЕР_1 , та факт того, що ОСОБА_1 особисто керував чи знаходився за кермом цього автомобіля, а навпаки, відеозапис підтверджує лише заперечення ОСОБА_1 щодо керування ним автомобілем.

Згідно цього відеозапису працівники поліції не зупиняли автомобіль FORD SCORPIO, як про це зазначено в рапорті працівника поліції ОСОБА_7 (а.с.5), оскільки цей автомобіль, на час прибуття патрульного автомобіля, будучи несправним стояв на дорозі.

Також цей відеозапис в частині обставин спілкування працівників поліції з іншим учасником подій ОСОБА_8 (син власника автотранспортного засобу), опосередковано підтверджує версію перебігу подій висунуту ОСОБА_1 , а саме те, що останній не керував автомобілем FORD SCORPIO.

Разом з цим, працівниками поліції при складані протоколу не виконано всі відповідні необхідні дії щодо встановлення особи, яка фактично перебувала за кермом зазначеного автомобіля.

З урахуванням цього, апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що в оскаржуваній постанові та в матеріалах справи відсутні докази про керування ним транспортним засобом, а відповідно і про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з вищезазначеного, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун