Справа № 748/1501/21 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/513/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.05.2021 року близько 22 год. 48 хв. в с. Красному, Чернігівського району та області, по вул. Миру, 22, керувала мопедом «Viper» без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів), від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова прийнята з порушенням чинного законодавства України, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а її вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, оскільки у суді не доведено факт керування нею транспортним засобом, на відео зафіксована лише її відмова від проходження огляду, при цьому їй не зазначають які ознаки сп`яніння в неї вбачаються і відсутні свідки відмови. Тому вважає, що суд керувався лише припущеннями і не виконав усі вимоги законодавства, оскільки позбавив її права керування транспортними засобами тоді як вона ніколи не отримувала посвідчення водія.

Допитана в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона на прохання кума заводила мопед у двір і не керувала ним, оскільки не має водійського посвідчення і взагалі не вміє керувати транспортними засобами. Крім того, вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що мопед належить йому, він попросив ОСОБА_1 завести мопед у двір, а що відбувалось потім він не знає.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що його дружина ОСОБА_1 не вміє керувати транспортним засобом і мопед їй не належить.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснив, що під час патрулювання вони помітили, як жінка керую мопедом. Жінка мала ознаки сп`яніння і від проходження огляду відмовилась.

Заслухавши апелянта, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина її підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 472593 (а.с. 6), в якому зазначено про факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку та ознаки алкогольного сп`яніння та відеозаписом, якими зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в протоколі і його показання відповідають відеозапису.

Тому посилання апелянта на недоведеність керування нею транспортним засобом необґрунтовані, оскільки на відео зафіксовано її пояснення про керування скутером, яким їхала додому, зазначивши, що попередньо вживала алкоголь, конкретизуючи вид та кількість, такі ж пояснення зазначено нею і у протоколі, при цьому будь-яких заперечень чи заяв до складення протоколу остання не висловлювала. Будь-яких спростувань таких пояснень, викладених у протоколі та зафіксованих на відео апелянт не зазначала ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. Тому версія про те, що вона не керувала транспортним засобом вірно розцінена як намагання уникнути відповідальності. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції.

Пояснення ОСОБА_1 щодо психологічного тиску на неї з боку працівників поліції не підтверджуються доказами у справі. Крім того, пояснення апелянта є суперечливими, зокрема, в частині того, що вона не вміє керувати мопедом, однак намагалась його завести і котити йог, сидячі на мопеді.

До того ж як пояснила, ОСОБА_1 відносно неї також складено і протокол за керування транспортним засобом без водійських посвідчення. За даним протоколом її притягнуто до відповідальності і постанову про накладення стягнення не оскаржено.

Відсутність свідків при фіксуванні огляду на стан сп`яніння або ж відмови, за допомогою технічних засобів відеозапису не суперечить положенням ч. 2 ст. 266 КУпАП, тому такі доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, за змістом санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів застосовується лише відносно водіїв, а щодо інших осіб, застосовується адміністративне стягнення тільки у виді штрафу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до довідки інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 19.05.2021 року, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала (а.с. 9).

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 згідно вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху, не є водієм, а отже відносно неї не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, а тому рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 такого права є помилковим.

За таких обставин постанова суду підлягає зміні в частині накладення стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вважати ОСОБА_1 притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу, визначеного судом першої інстанції без позбавлення права керування транспортними засобами.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяЮ. М. Короїд