УХВАЛА

про розгляд заяви про самовідвід

22.11.2021 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря судового засідання Цвень М.О.,

розглянувши заяву судді Барського районного суду Вінницької області Єрмічової В.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

На розгляд судді Барського районного суду Вінницької області Єрмічової В.В. надійшов протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Суддя Єрмічова В.В. заявила самовідвід від участі у даній справі про адміністративне правопорушення. Заява мотивована тим, що секретар судового засідання Гаврищук К.М., яка працювала з суддею у період з 28.10.2019 по 28.02.2020 та брала участь в усіх судових засіданнях під час розгляду справ суддею Єрмічовою В.В. у той період, є рідною дочкою ОСОБА_1 , стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тому, на думку судді, з метою процесуальної економії часу, забезпечення ефективності адміністративного провадження та достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності судді, суддя вважала за доцільне заявити самовідвід та просила його задовольнити.

У судове засідання з розгляду заяви про самовідвід судді учасники не з`явилися про дату, час та місце судового засідання були повідомлені, що не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Дослідивши зміст заяви про самовідвід, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм щодо подання заяв про відвід чи самовідвід судді, а також порядку розгляду цих заяв. Однак, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді. Відтак, під час розгляду заяви про самовідвід судді у справі про вчинення особою адміністративного правопорушення слід виходити із загальних засад законодавства (аналогія права) та застосовувати норми найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального законодавства.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений ст. 75 КПК України.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») закріплює принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Самовідвід головуючого судді Єрмічової В.В. мотивований тим, що секретар судового засідання Гаврищук К.М., яка з 28.10.2019 по 28.02.2020 працювала з суддею, є рідною дочкою ОСОБА_1 , відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Тому, з метою процесуальної економії часу, забезпечення ефективності адміністративного провадження та достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності судді, суддею подано заяву про самовідвід.

Розглянувши заяву про самовідвід, на підставі викладених вище положень закону та практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вказані суддею обставини не можуть викликати у «розсудливого спостерігача» сумніви у тому, що суд незалежний та неупереджений, з огляду на те, що секретар судового засідання працювала з суддею Єрмічовою В.В. лише чотири місяці два роки тому.

Інші обставини, що зазначені у заяві судді (з метою процесуальної економії часу, забезпечення ефективності адміністративного провадження), суд не відносить до обставин, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, як таких, що викликають сумнів у неупередженості судді.

Крім того, суддею у заяві про самовідвід не вказано про наявність упередженості щодо одного з учасників процесу, а також не вказано, що судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи (що передбачені як підстави для самовідводу положеннями Кодексу суддівської етики), тому суд дійшов висновку, що у заяві про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 35, п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 КПК України, ст. 245, 278 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У заяві судді Єрмічової В.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя