ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/605/20 ( 2 т.) Головуючий суддя І інстанції Курило В. О.
Провадження № 33/818/49/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, стосовно ОСОБА_1 -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1978 року народження, громадянин України, офіційно не працевлаштований, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративні стягнення:

- за ст. 124 КУпАП 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн;

- за ч.1 ст. 130 КУпАП 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що 26 січня 2020 року о 09 год. 58 хв. за адресою: м. Харків, просп. Новобаварський, біля буд. №81/1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 10308 Славута, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем OPEL OMEGA, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Таким чином, водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 26 січня 2020 року приблизно о 09 год. 58 хв. за адресою: м. Харків, просп. Новобаварський, біля буд. №81/1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 10308 Славута, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив дорожньо-транспортну пригоду та перебував із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просив судову постанову змінити. Провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Виключити з резолютивної частини постанови рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в розмірі 102300 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Виключити з резолютивної частини постанови рішення про остаточне накладення, відповідно до ст. 36 КУпАП, на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа скоєних, у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер продував його належним чином. Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення його до медичної установи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що чинне законодавство не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами з наявністю ознак алкогольного сп`яніння. Вказує, що матеріали справи не містять відомості щодо справності газоаналізатору Драгер. В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння. Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що він не був відсторонений від керування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 3), письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 5, 6), письмові пояснення свідка ОСОБА_2 (арк. 7), рапорт працівника поліції (арк. 8), а також на відеозапис бодікамер працівників поліції (арк. 11).

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 3), ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив ДТП, та не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер або у встановленому законом порядку у мед. закладі КНП ХОР ОНД відмовився у присутності двох свідків.

Слід зауважити, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 після скоєної ним дорожньо-транспортної пригоди, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 5, 6) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХО РСНД відмовився у встановленому законом порядку, а також відмовився від підпису в протоколі.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 у цій справі, який є потерпілим за іншим протоколом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (арк. 7), після вчинення ДТП ОСОБА_1 намагався покинути місце події. Наздогнавши останнього, у нього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різки запах алкоголю з порожнини рота.

Поряд з цим, відповідно до відомостей, які містяться на відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 11) вбачається, що працівниками поліції після складання протоколу за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , останньому, в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер, а також у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер. Працівник поліції, до початку проведення огляду, зробив контрольний забір повітря щоб впевнитись, що у приладі відсутній алкоголь. Результат підтвердив відсутність алкоголю у газоаналізаторі Драгер. З відеозапису також вбачається, що працівник поліції декілька разів роз`яснив водію ОСОБА_1 про те, яким чином треба проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, тобто необхідність видихання повітря у мундштук газоаналізатору для коректного встановлення газоаналізатором результату. Також, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що не коректне продування газоаналізатора буде розцінене, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з метою уникнення відповідальності. Проте, ОСОБА_1 навіть після роз`яснень працівника поліції не видихав повітря, а навпаки вдихав його в себе, чим унеможливлював проведення огляду з використанням газоаналізатора. Після чотирьох спроб ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, працівники поліції, за участі свідків, розцінили його дії, як відмову від проходження такого виду огляду, оскільки ОСОБА_1 не видихав повітря в газоаналізатор, а вдихав його в себе. Останньому було повідомлено, що його дії розцінені як ухилення від відповідальності та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим ОСОБА_1 погодився.

Отже, ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівників поліції щодо обов`язкового огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер, оскілки не пройшов такий огляд і це об`єктивно підтверджується відомостями матеріалів справи.

Тобто, ОСОБА_1 , намагаючись уникнути відповідальності, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, а також не заявляв клопотань про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що спростовує його твердження щодо порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пропонував працівнику поліції закрити всі матеріали стосовно нього за неправомірну винагороду, від чого працівник поліції відмовився та попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за пропонування неправомірної вигоди.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ці протиправні дії свідчать про усвідомлення ОСОБА_1 його вини та намагання уникнути відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння є обраним способом захисту та спробою уникнути відповідальності, оскільки спростовується відомостями, наявними в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до рапорту поліцейського (арк. 8) вбачається, що водій ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом, авто залишилось на місці ДТП без порушень ПДР України, що спростовує твердження апелянта про те, що його не відсторонили від керування.

Твердження ОСОБА_1 стосовно відсутності в матеріалах справи відомостей щодо справності газоаналізатору Драгер є не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідний огляд з використанням газоаналізатору Драгер не був проведений.

Також, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також акт огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не складались, що об`єктивно узгоджується з відомостями матеріалів справи та відеозапису.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння є обраним способом захисту та спробою уникнути відповідальності, оскільки спростовується відомостями, наявними в матеріалах справи.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зазначив, що знає Правила дорожнього руху України, тому суд дійшов висновку, що останній повинен був виконати законні вимоги працівників поліції, що чітко зазначено у п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков