Справа № 740/2673/21
Провадження № 3/740/1936/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 07.05.2021 о 00 годин 10 хвилин по вулиці Широкомагерська в м.Ніжині керував автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав та не оспорював обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що автомобілем керував, курив коноплю приблизно за три дні до того. Оскільки поліцейські йому повідомили, що при медичному обстеженні буде підтверджено наявність у нього стану наркотичного сп`ягніння і протокол про адміністративне правопорушення буде складений, то він не бачив сенсу їхати до лікарні для огляду. Від керування він був відсторонений, викликав свого товариша, який в подальшому і керував автомобілем.

Окрім пояснень ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №471598 від 07 травня 2021 року, відеозаписом на оптичному диску, долученому до протоколу, розпискою ОСОБА_2 про зобов`язання доставити автомобіль до місця стоянки.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Частина 2 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст.130 КУпАП).

Судом встановлено, що згідно постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2021 року, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно із вказаною постановою судом встановлено, що 19 квітня 2021 року о 01 год 25 хв в м. Ніжині на вул. Борзнянський Шлях, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуження зіниць очей, сухість в ротовій порожнині. Від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Дана постанова набрала законної сили 25.05.2021. Відомості про інші постанови, якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП. На момент вчинення останнім адміністративного правопорушення 07.05.2021 були відсутні постанови у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення .

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Таким чином, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст.130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, які пом`якшують відповідальність не встановлено, обтяжуючі обставини в протоколі не зазначені, при цьому суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки особі, що скоїла адміністративне правопорушення, необхідно призначити стягнення необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь