Справа № 409/1958/21
Провадження № 33/810/222/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 19 листопада 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПРАТ «Агротон» транспортувальником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 21 серпня 2021 року о 19 годині 53 хвилини в смт Білокуракине по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що судом при розгляді адміністративної справи суттєво допущені порушення вимог КУпАП та загальні засади судочинства. Стверджує, що суд в порушення вимог закону порушив принцип змагальності, за власною ініціативою здійснив виклик свідків. Не повідомив про результати розгляду адміністративного протоколу негайно, як того вимагають приписи закону, пішов в нарадчу кімнату і повний текст постанови зміг отримати тільки 26 жовтня 2021 року. Вказує, що суд не звернув увагу на його пояснення, тільки послався на відеозапис, який він просив визнати недопустимим доказом. Зазначає, що 21 серпня 2021 року о 19 годині 53 хвилини під час керування ним транспортним засобом був тверезий. На вимогу поліцейського погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Утім після погроз поліцейського щодо виклику евакуатора, необхідності їхати до м. Сєвєродонецька, де б його залишили, він вимушено відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Посилається на Інструкцією, затвердженою Наказом № 100 щодо використання поліцейськими нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС 18 грудня 2018 року № 1026. З огляду на правові позиції Верховного Суду у справах № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження № К/9901/20315/18 (ЄДРСРУ № 83105370); від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження № К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ № 83104486); 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106) та інші, на думку апелянта цей відеозапис є недопустимим доказом, оскільки він не є безперервним. Відеозаписи, які містяться на лазерному компакт-диску, не можуть бути використані як доказ у даній справі, оскільки здобуті з порушенням вимог КУпАП України. Оспорює показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує на незаконні дії працівників поліції, які не пред`явили службове посвідчення, порушили інструкцію про порядок освідчення водіїв, порядок фіксування адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника Заїку В.К., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді першої інстанції є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 217055 від 21 серпня 2021 року водій ОСОБА_1 в цей день о 19 годині 53 хвилини в смт Білокуракине по вул. Центральній керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративних правопорушень; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що поліцейськими були виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, через що тому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте той відмовився.

Наявність розбіжностей в письмових поясненнях цих свідків, та показаннями, котрі ті надали в суді першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису протоколу про адміністративне правопорушення не має істотного значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційний суд враховує, що вказані свідки в суді першої інстанції підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є предметом доказування у цій справі.

Окрім того, суддя в постанові, що оскаржується послався на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення на відеозапис, на якому зафіксована пропозиція від поліцейського пройти тому огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Відсутність в постанові судді вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис не тягне за собою безумовної підстави для визнання цього доказу недопустимим, оскільки вимоги до постанови судді про накладення адміністративного стягнення та до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів не є тотожними. Отже правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, з посиланням на вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП, стосується іншої правої ситуації - розгляду справи посадовою особи уповноваженого підрозділу Національної поліції вказаної категорії справ.

Так само існування переривання на зазначених відеозаписах не свідчить про недопустимість цього доказу, оскільки він отриманий у порядку передбаченому ст. 251 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні дані про незаконність вимог чи дій поліцейських, тому доводи ОСОБА_1 , що йому погрожували, є бездоказовими.

Апеляційний судом не вбачається істотних порушень вимог процесуального закону щодо порядку виклику свідків, що за доводами апелянта було здійснено за власною ініціативою суду першої інстанції.

Так само проголошення резолютивної частини судового рішення, з урахуванням інституту нарадчої кімнати, що не передбачено законодавством про адміністративне правопорушення, не перешкодило та не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук