ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Чистої В. В.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 к.

Згідно постанови судді, 27 жовтня 2020 року о 23:19 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 спричинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Вважає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки.

Пояснює, що 10.03.2020 р. у зв`язку зі скороченням, його було звільнено з посади головного спеціаліста відділу Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області. На цій посаді він пропрацював фактично дев`ять років. Зазначає, що для нього ці події стали стресом та в цей час він переживав моральні страждання, які вплинули, в тому числі, і на і психологічний стан. Саме через зазначені події у нього з мамою ОСОБА_2 , з якою він проживає разом, почали виникати суперечки та розбіжності.

27.10.2020 він перебував у вкрай пригніченому стані, через те, що йому уже багато разів відмовили у працевлаштуванні. Не заперечував, що він почав безцільно ходити по квартирі та декілька разів бив ногами меблі, в голос висловлювався нецензурною лайкою.

На думку апелянта, під час розгляду справи, судом не врахована складна ситуація, в якій він опинився, та не прийняв до уваги ті факти, що він жодного разу не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, більше дев`яти років працював у органах державної влади, та саме через звільнення опинився у стресовій ситуації.

На думку апелянта, судом належним чином не вмотивовано призначення виняткового стягненням у виді адміністративного арешту.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є правильними та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Ці висновки судді апелянтом не оспорюються.

Що стосується висновку судді в частині призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення застосував до нього передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 діб, що є найсуворішим видом стягнення. Рішення в цій частині є взагалі невмотивованим.

Суд не погоджується із зазначеним рішенням судді та вважає, що постанова підлягає зміні в частині накладення ОСОБА_1 стягнення, якому слід призначити менш суворе адміністративне стягнення у виді громадських робіт, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При обранні виду стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, проходить лікування, а також думку потерпілої ОСОБА_2 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу.

Що стосується доводів апелянта про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 22 КУпАП та звільнення від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення, то вони є безпідставними.

Наведені апелянтом доводи про його виправлення та щире каяття не є достатньою підставою для застосування до нього положень ст. 22 КУпАП, з огляду на обставини справи, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за обставин, встановлених судом. Вчинене правопорушення не можна визнати малозначним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведені такі обставини, за яких можливо було б звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та обмежитись лише усним зауваженням.

За такого, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу про скасування постанови.

Керуючись 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова