Справа № 626/2672/21
Провадження № 3/626/825/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.10.2021 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Дудченка В.О.,

за участю секретаря судових засідань- Зінченко Л.В.,

прокурора Бобрицького В.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту стратегічних розслідувань УСП в Харківській області Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи депутат Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

22.09.2021 року з Департаменту стратегічних розслідувань УСП в Харківській області до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення №496 від 09.09.2021р. за ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 , будучи відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону несвоєчасно подала щорічну Е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (термін подання до 00 год. 00хв. 01 квітня 2021 року), а саме подала 28.05.2021 року декларацію, як депутат Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області за 2020 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодилася та надала письмові пояснення в яких зазначила, що вона вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, а дане провадження підлягає закриттю оскільки свою вину у вчиненні правопорушення пов`язаного з корупцією за вказаних обставин не визнає та пояснила, що не мала будь-якого умислу на порушення вимог фінансового контролю під час подання щорічної декларації, яку фактично вона подала за 2020 рік у березні 2021 року.

Так, поданню щорічної декларації від 28.05.2021 року об 11:43год., передувало подання первинної декларації в належний строк, а саме 23.03.2021 року о 19:58год., яка за змістом є ідентичною до вторинної, але внаслідок технічної помилки була подана за типом як «кандидата на посаду», а не «щорічної». Окрім того, вона намагалася виправити тип первинної декларації на вірний, але із технічних причин в неї нічого не вийшло (причиною тому могла бути її необізнаність в комп`ютерних технологіях або ж збій в роботі самого Реєстру). Саме тому вона і подала вторинну декларацію від 28.05.2021, щоб бути певною у правильності типу моєї щорічної декларації.

Отже, щорічну декларацію вона подала у встановлений ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції строк», тобто 23.03.2021 (до 1 квітня 2021) і лише із-за її необізнаності в комп`ютерних технологіях або із-за некоректної роботи Реєстру була допущена помилка у типі декларація, що є очевидним, адже станом на 23.03.2021 вона вже була діючим депутатом Красноградської міської ради.

Відповідно до ч.2 ст.51-2 ЗУ «Про запобігання корупції», якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Вказаного повідомлення вона не отримувала, а тому вважала свою первинну декларацію належно виправленою (зарахованою НАЗК як подану).

Жодного прямого чи непрямого умислу на зволікання з подачею декларації або ж на приховування своїх статків я не мала, а навпаки вживала усіх можливих заходів для подачі щорічної декларації в належний строк, тобто діяла добросовісно.

Вказані обставини підтверджуються долученими до клопотання роздруківками із Єдиного державного реєстру декларацій осіб.

Також зазначає, що судова палата України зазначає, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В зв`язку з чим звертає увагу суду, що згідно чинної судової практики, встановлення відсутності умислу на невчасне подання декларації та наявності технічної помилки при заповненні первинної декларації (зокрема помилки у її типі! є достатньою підставою для закриття справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП з причин відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Бобрицький В.А. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, та вважав, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, який не своєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст.9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ст.17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до підпункту б) пункту 1) частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Частиною 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до частини 1 розділу І роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані) Національного агентства з питань запобігання корупції 03.02.2021 № 1 передбачено типи декларацій, коли їх слід подавати і який звітний період вони охоплюють.

Законом передбачено кілька типів декларацій суб`єкта декларування, одні з них, є:

1) щорічна декларація (декларація "щорічна") декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Відлік строку для подачі декларації «щорічна» починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним періодом;

4) декларація особи, яка претендує на зайняття посади (декларація "кандидата на посаду") декларація. яка подається відповідно до абз. 1 ч. 3ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Така декларація подається до призначення або обрання особи на посаду.

Відповідно роздрукованих листів з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, які долучені до матеріалів справи та надані ОСОБА_1 в судовому засіданні, вбачається, що останньою було подано 23.03.2021 року Декларацію (Кандидата на посаду) за 2020 рік, а 28.05.2021 року Декларацію (Щорічна)" за 2020 рік, які опубліковані 23.03.2021 та 28.05.2021.

В матеріалах справи наявні відомості щодо подання депутатом ОСОБА_1 декларації за 2020 рік до 01 квітня 2021 року. Під час заповнення вказаної декларації було помилково зазначено "Тип декларації" - кандидата на посаду, а 28.05.2021 було подано декларацію за 2020 рік з типом - щорічна.

В судовому засіданні було досліджено фотокопії публікації цих двох декларацій, а саме декларації від 23.03.2021 року з позначкою (Кандидата на посаду) за 2020 рік та декларації від 28.05.2021 року з позначкою (Щорічна) та встановлено, що вони є цілком ідентичними.

Таким чином, суд вважає, що фактично, у ОСОБА_1 відсутній будь-який умислу на порушення вимог фінансового контролю під час подання щорічної декларації, яку фактично вона подала за 2020 рік у березні 2021 року, тобто до закінчення граничного терміну подання декларації, а саме до 01.04.2021, проте з технічних причини назвала її щорічною, що суд вважає є технічною помилкою.

Крім того, відповідно до положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, крім того, декларація до Єдиного державного реєстру електронних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави нею подана своєчасно 23.03.2021 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, в тому числі приховати суттєві зміни у своєму майновому стані.

З цього слідує, що обставини правопорушення, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинами справи, які підтверджуються письмовими доказами, доданими до протоколу. Тобто, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію лише 28.05.2021, оскільки декларація за 2020 рік фактично була подана своєчасно - 23.03.2021. При цьому виправлення у декларації від 28.05.2021 стосувалося лише зазначення типу декларації, замість "кандидата на посаду" зазначено "щорічна" депутата ради і вони є ідентичними.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутня вина у формі прямого чи не прямого умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію за 2020 рік, без поважних причин, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245,247,251,252,268,283,284,294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі через Красноградський районний суд Харківської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя