ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6205/20
Провадження № 3/210/49/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"13" січня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., за участі секретаря судового засідання - Кубаєвої В.В.,

особи, які приймають участь у розгляді справи адвокат Уманець М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не відомо, місце проживання: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимоги пункту 2.5 ПДР України, що передбачає відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення особа, відносно якої складений протокол не з`явився.

В судове засідання прибув захисник ОСОБА_1 адвокат Уманець М.М., який підтримав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, подане та зареєстроване в канцелярії суду за вх. № 606/21 від 13.01.2021р. В обґрунтування підстав для закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилався на те, що: протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено прізвище, ім`я по-батькові особи, яка вчинила правопорушення, тобто відсутнє посилання на суб`єкта адміністративного правопорушення. Також захисник зазначив, що відеозаписи не місять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і відмовився від проходження огляду у встановленому порядку. З письмових пояснень свідка лише вбачається, що вони були запрошені співробітниками поліції при складанні протоколу, а в поясненнях відсутні відомості, на підставі яких документів встановлено їх особу. Оскільки матеріали справи не місять доказів факту керування транспортним засобом, його зупинки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серії ДПР18 №101257, 05 листопада 2020 року о 22 год. 50 хв. в м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Віталія Матусевича, водій керував транспортним засобом AUDI Q5 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2,5 ПДР. Подія зафіксована на нагрудну камеру БХ-00050.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130КУпАП, у розумінні статті 251 КУпАП окрім протоколу про адміністративне правопорушення, суду представлено:

- письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку повного огляду на стан сп`яніння.

- письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , в яких зазначено що 05.11.2020 в 22.45 по вулиці Матусевича вона зі своєю компанією в кількості шість чоловік почули характерний звук тріску пластмаси, на що звернули увагу і побачили машину AUDI НОМЕР_2 , що даний автомобіль зачепив ще два автомобілі, припарковані біля під`їздів. Вони крикнилу йому, він зупинився і вийшов з машини в нетверезому стані про що сам не заперечував і сказав «Да я не трезв» і цей момент був зафіксований на телефон.

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , в яких зазначено що 05.11.2020 в 10.45 по вулиці Матусевича вона стала свідком пригоди за участі автомобіля АУДІ НОМЕР_3 , який виїжджаючи вдарив автомобіль, про що засвідчив характерний скрегіт. Після чого ми (компанія шість чоловік) зупинили автомобіль, з якого вийшов чоловік за зовнішніми ознаками нетверезий, а саме хитка хода, не чітка мова, поводив себе неадекватно.

- рапорт поліцейського від 06 листопада 2020 року, з якого встановлено, що під час патрулювання екіпажем «Буран 0203» отримано виклик «ДТП без травмованих». Прибувши на місце виклику, виявлено т.з. AUDI Q5 номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 в ході розгляду справи, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння;

- відеозаписи з нагрудного відео реєстратора БХ-00050.

Свідки в судове засідання не прибули.

Враховуючи стислі строки розгляду справ про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності, справа розглядається за наявними матеріалами.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у статті 266 КУпАП, а також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 1-10 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, і які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Такий огляд здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання, з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог статті 266 КУпАП, пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пунктом 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або відмовилась на законну вимогу пройти такий огляд.

У відповідності до вимог пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з статтею 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Позиція суду за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже доказуванню в даній справі підлягає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України 05 листопада 2020 року о 22 годині 50 хвилин у місті Кривий Ріг по вулиці Віталія Матусевича, 4 (Металургійний район) з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота порушення мови.

Факт достовірності викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей, в тому числі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, суд оцінює з точки зору: допустимості та належності долучених до протоколу письмових пояснень, відеозаписів з нагрудних камер, а так само у їх сукупності в контексті взаємозв`язку та достатності для встановлення складу інкримінованого правопорушення.

З наданих до протоколу пояснень свідків « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », які нібито засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, вбачається, що їх особи не встановлювалася за допомогою документів, що посвідчують особу, оскільки у відповідній графі інспектором проставлено прочерк.

Пояснення свідків « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » містять виправлення, щодо часу фіксації факту відмови, що є недопустимим.

Крім того, письмові матеріали справи містять також письмові пояснення ОСОБА_2 (особа, якої за наданими до суду матеріалами не встановлена) та ОСОБА_4 (також не вказано документ, за яким встановлено особу), які стверджують, що були очевидцями події, а саме по вулиці Матусевича почули скрегіт, тріск пластмаси та побачили що автомобіль АУДІ вдарив припаркований автомобіль, та з АУДІ вийшов чоловік з ознаками сп`яніння.

Разом із тим, із наданих пояснень неможливо встановити час події, про яку розповідають свідки. Так ОСОБА_4 посилається на транспортний засіб АУДІ днз НОМЕР_3 , і вказує час 22год.45 хв. В той же час, ОСОБА_4 не надає пояснень, які саме транспортні засоби були пошкоджені, та не вказує на конкретні ознаки особи, яка була за кермом автомобіля АУДІ зріст, статура, одяг, анкетні дані, а лише зазначає що у чоловіка були зовнішні ознаки сп`яніння.

Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що події відбувались о 10год45хв (вранці чи вночі не уточнено) по вулиці Матусевича з автомобілем АУДІ номерний знак НОМЕР_1 . Однак констатуючи пошкодження припаркованих транспортних засобів, ОСОБА_4 не зазначає, які саме транспортні засоби були пошкоджені, так само як і не конкретизує бодай якісь ознаки водія. В кінці пояснень мається допис, що водія було зафіксовано на телефон, однак уповноважені на складання адміністративного матеріали особи, не вилучали жодних записів, та до суду не представили.

Крім того, до матеріалів справи не залучено жодних доказів, які засвідчували подію ДТП за участю водія ОСОБА_1 протокол за статтею 124 КУпАП, схема ДТП, постанова про притягнення до відповідальності тощо, що унеможливлює перевірити достовірність пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відомості про встановлення осіб яких за допомогою документів, що посвідчують особу, працівниками поліції не зазначено взагалі.

Також з досліджених матеріалів справи у їх сукупності вбачається, що вони містять не лише виправлення, а різняться між собою щодо часу та ідентифікаційних ознак транспортного засобу. З поміж іншого візуально вбачається, що особисті підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для завірення наданих пояснень з приводу відмови, відрізняються від тих підписів, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «підпис свідків», що ставить під сумнів достовірність даних зазначених у проколі про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серії ДПР18 №101257.

В протоколі про адміністративне правопорушення, напроти прізвищ свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стоять ідентичні один одному підписи, тому у суду є сумніви, що протокол підписаний саме вказаними особами, враховуючи що долучені до протоколу пояснення, які підписані цим ж особами та які нібито фіксують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не містять відомостей, на підставі яких документів вказані анкетні дані свідків.

Відеозаписи правопорушення з нагрудного реєстратора працівника поліції, які досліджувались у судовому засіданні, також достовірно не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом АУДІ НОМЕР_1 .

З оглянутих відеозаписів з боді-камер, які долучено до матеріалів справи, вбачається, що події відбуваються у дворі будинку, пізно вночі. ОСОБА_1 спілкується з поліцейським, який йому зазначає: «ви відмовились давати пояснення, ми їх не відбираємо, пояснення надасте в суді. Читайте протокол, по факту, ми бачимо ознаки сп`яніння, тому або проходимо або ні». На пропозицію особи, щодо якої складається протокол надати пояснення, останньому відповідають «ви їх не надали, тому вони відсутні». На запитання жінки «коли потрібно пройти?», поліцейський відповідає «негайно». Потім зазначає: «у вас є два варіанти: продутися на місце або відмовитися». На репліку ОСОБА_1 поліцейський відповідає: «або тут, або ПНД, або відмова». В подальшому просять свідків зафіксувати відмову. Будь-яких інших доказів, зокрема факту перебування ОСОБА_1 за кермом відеозапис не містить.

Тобто, транспортний засіб АУДІ НОМЕР_1 не був зупинений працівниками поліції, а протокол в частині перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобілю складений зі слів свідків, відомості про встановлення осіб яких в матеріалах справи відсутні, та письмові пояснення яких не містять конкретної вказівки на ОСОБА_1 як на особу, що перебувала за кермом.

Як у вказаному рапорті так само і на оглянутому судом відеозаписі, з нагрудної камери, співробітниками поліції не зазначаються ОСОБА_1 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння в нього були виявлені відповідно до вимог пункту 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Отже, працівники патрульної поліції не зафіксували у встановленому законом порядку перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу АУДІ НОМЕР_1 , а так само й підстави для проведення огляду на стан сп`яніння. Сам по собі факт відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, без підтвердження факту керування (зупинка транспортного засобу в порядку закону України «Про національну поліцію», ДТП, відеозаписи свідків, тощо), а також роз`яснення особі його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не може бути безумовною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Із змісту частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки транспортного засобу. Слід зазначити, що вимога щодо присутності двох свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу міститься також у пункті 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року. Відповідно до вимог частини 5 статті 266 КУпАП та пункту 22 Інструкції, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням вказаних норм, вважається недійсним.

Враховуючи, що в матеріалах справи, зокрема в письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не містяться відомостей про встановлення їх осіб на підставі відповідних документів, а так само вбачається наявність розбіжностей та виправлень в них, суд позбавлений можливості визнати такі пояснення належними та допустимими доказами.

Таким чином, вказана вище процедура проведення огляду працівниками поліції, зокрема залучення свідків, дотримана лише формально, як і формально складено матеріали, що підтверджують нібито факт керування.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При вирішанні питання про доведеність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд також зазначає, що при описі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме його фабулі не міститься анкетних даних водія, яка керувала транспортним засобом АУДІ Q5 днз НОМЕР_1 , а міститься лише вказівка «водій».

Належних та допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у справі відсутні, як і не здобуто їх під час судового розгляду. В той же час, відповідно до статті 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суддя виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, вважаю, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні дані, які свідчать про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а так само і складу даного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 10, 245, 283, 284, пунктом 1 статті 247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, в апеляційному порядку шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року

Суддя: О. В. Чайкіна