Справа № 711/2505/21
Номер провадження 3/711/981/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління держпраці у Черкаській про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Полтава,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої директором ТОВ «Група Венето»;

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.03.2021 року № ЧК 144/458/АВ/П/ПТ при проведенні інспекційного відвідування 19.03.2021 року ТОВ «Група Венето», що знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Іллєнка 27, виявлено порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.41 КУпАП, зокрема:

1.Про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Розпорядженням від 02.12.2020 № 11 визначено нові розцінки відрядної системи оплати праці швачок на 2021 рік, які є нижчими порівняно з розцінками, встановленими попереднім діючим Розпорядженням 15.09.2020 № 7. Одночасно Розпорядженням від 04.01.2021 № 1 визначенорозцінки відрядної оплати праці на нові вироби. Нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за період січень 2021 - лютий 2021 здійснювалося у відповідності до нових розцінок, визначених Розпорядженням від 02.12.2020 № 11 та Розпорядженням від 04.01.2021 № 1. Про зміну істотних умов праці, а саме про зменшення розміру оплати праці (розцінок) ОСОБА_2 не попереджено, чим порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП.

2.Виплата заробітної плати проводиться регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, не рідше двох разів на через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи дні закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частину заробітної плати за вересень 2020 року перераховано ОСОБА_2 16.10.2020, чим порушено вимоги ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці» № 108.

3.При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установки організації, провадиться в день звільнення. Звільнено з роботи ОСОБА_2 22.02.2021 за угодою сторін, на підставі письмової заяви, розрахунок з ОСОБА_2 , в тому числі компенсація за 11 днів невикористаної щорічної відпустки, проведено 09.03.2021 шляхом перерахування належних до виплати коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 , про що свідчить відомість нарахування коштів № 99 від 09.03.2021, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України.

4.У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку ОСОБА_2 не нараховано та не виплачено, чим порушено вимоги ч.1 ст.117 КЗпП України.

Адвокат Чорноіваненко О.О. в судовому засіданні зазначив, що його довіритель ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП не визнає в повному обсязі. Надав пояснення, що дійсно 19.03.2021 року за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ТОВ «Група Венето» в частині трудового договору та оплати праці ОСОБА_2 , інспектором Управління держпраці в Черкаській області Лисенко О.М. було складено акт №ЧК144/458/АВ, якими зафіксовано, на думку інспектора, низку порушень ТОВ «Група Венето» законодавства про працю. Так, перевіркою встановлено та не заперечується ТОВ «Група Венето», що ОСОБА_2 працювала швачкою на ТОВ «Група Венето» з 14.09.2020 року по 22.02.2021 року. Остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_2 було здійснено 09.03.2021 року. На думку інспектора, ТОВ «Група Венето» порушила права ОСОБА_2 та приписи законодавства про працю України, а саме: не повідомила ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці чим порушила ч.3 ст.32 КЗпП України; частину заробітної плати за вересень 2020 року (яку підприємство сплатило ОСОБА_2 ) сплачено з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці»; не сплачено всі суми в день звільнення (22.02.2021 року), а розрахунок при звільненні здійснено 09.03.2021 року, чим порушено приписи ч.1 ст.116 КЗпП України; не сплачено середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, чим порушено приписи ч.1 ст.117 КЗпП України. В той же день, 19.03.2021 року, інспектором ОСОБА_4 винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю, яким визначила дату виконання припису - 09.04.2021 року. Вважає, що оскаржуваний припис №ЧК144/458/АВ/П від 19.03.2021 року винесено з порушенням встановленого Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі Порядок №823), а сам припис неможливо виконати, а тому він підлягає скасуванню, у зв`язку із чим, ТОВ «Група Венето» оскаржило вказаний припис до Черкаського окружного адміністративного суду шляхом подання до суду відповідної позовної заяви.

На думку ТОВ «Група Венето», в оскаржуваному приписі зазначено частково порушення трудового законодавства, яких не було, а в частині де порушення були, оскаржуваний припис неможливо виконати, а тому він не підлягає виконанню як необґрунтований та незаконний.

26.03.2021 року інспектором праці Лисенко О.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧК144/458/АВ/П/ПТ від 26.03.2021 року, яким ОСОБА_1 , звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин наведених вище.

Крім того вважає, що в діях ОСОБА_1 взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КпАП України, виходячи із наступного. В акті та приписі стверджується, що ТОВ «Група Венето» порушило приписи ч.3 ст. 32 КЗпП України, а саме не повідомило ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці. Зазначене не відповідає дійсності. Так, ТОВ «Група Венето» не має письмових доказів повідомлення ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці та такі докази не були надані інспектору під час перевірки. Однак, в ході службового розслідування, проведеного за результатами попередньої перевірки інспекції праці, було встановлено, що начальником швейного виробництва ОСОБА_5 та уповноваженими ним особами (зокрема, майстрами цехів) про всі істотні зміни в умовах праці (а саме зміну розцінок та нові розпорядження про нові розцінки праці) було здійснено усне оголошення перед працівниками на виробничих нарадах, зокрема 01.10.2020 року про розцінки, які діятимуть з 02.12.2020 року, 03.11.2020 року про розцінки, які діятимуть з 04.01.2021 року. Крім цього ця інформація вивішувалася на внутрішніх стендах для оголошень на території заводу.

Оскільки законодавство з питань праці не містить обов`язкової вимоги про письмове попередження працівника про зміну істотних умов праці, не має припису закону про обов`язкове ознайомлення працівника про зміну істотних умов праці під підпис, висновок інспектора базується виключно на твердженнях самого працівника. Однак, 06.04.2021 року ОСОБА_2 домовилася із ТОВ «Група Венето» про виплату затримки розрахунку при звільненні та надала власне письмове підтвердження, що погодилася із зміненими умовами праці (копія додається). Така не принципова позиція ОСОБА_2 свідчить про те, що остання була раніше завчасно обізнана із зміною умов праці і вона не вбачає порушення своїх прав.

Крім того, вважають, що припис про усунення порушення законодавства про працю неможливо виконати. Так приписом встановлено строк виконання (усунення порушення) щодо виплати заробітної плати двічі на місяць у відповідності до приписів ч.1 ст.115 КЗпП. В даній частині ОСОБА_1 не може виконати припис, оскільки, по-перше, подія в часі завершилася і вона не може повернутися в минуле, а, по-друге, ОСОБА_2 звільнилася з роботи 22.02.2021 року та не знаходиться в трудових відносинах із позивачем. Встановлення в приписі терміну усунення порушення, яке завідомо для перевіряючої особи не може бути усунуто, є: 1) необґрунтованим, тобто не враховує усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; 2) нерозсудливим, тобто інспектор праці не визначив всіх обставин справи або надав обставинам справи невірну оцінку, внаслідок чого не зміг обрати правильну дію, а вчинив дію, яка завідомо навіть і для нього є невиконуваною; 3) не пропорційним, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Чи можливо поновити права звільненої особи шляхом встановлення припису усунути порушення? В даному випадку контролюючим органом обрано неправильний спосіб захисту прав працівника. На думку захисника поновити права працівника в даному випадку можливо лише шляхом компенсації порушеного права, а не його поновлення шляхом виконання припису. Право звертатися за компенсацією порушеного права належить виключно працівнику, а не контролюючому органу. Щодо порушення ч.1 ст.116 КЗпП України, то дійсно затримка розрахунку при звільненні була, і відносно цього факту ТОВ «Група Венето» вже понесло відповідальність, передбачену ст.117 КЗПП України, а саме виплачено 06.04.2021 року ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 11 днів затримки (звільнено ОСОБА_6 22.02.2021 року, а остаточний розрахунок здійснено 09.03.2021 року). ОСОБА_2 надала відповідне письмове підтвердження (копія додається) про те, що отримала виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та не має претензій до ТОВ «Група Венето». В даній частині ОСОБА_1 не могла виконати оскаржуваний припис оскільки, по-перше, подія в часі завершилася і ОСОБА_1 не може повернутися в минуле, а, по-друге, ОСОБА_2 звільнилася з роботи 22.02.2021 року та не знаходиться в трудових відносинах із ТОВ «Група Венето», а, по-третє, станом на момент винесення припису ТОВ «Група Венето» здійснило повний розрахунок з ОСОБА_2 (виплатив всі належні їй суми при звільненні). Враховуючи викладене, вважають, що встановлення інспектором в приписі дати (09.04.2021) усунення порушення правил ч1 ст. 116 КЗпП є: необґрунтованим, тобто не враховує усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливим, тобто інспектор праці не визначив всіх обставин справи або надав обставинам справи невірну оцінку, внаслідок чого не зміг обрати правильну дію, а вчинив дію, яка завідомо навіть і для нього є невиконуваною; не пропорційним, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Чи можливо поновити права звільненої особи шляхом встановлення припису усунути порушення? В даному випадку контролюючим органом обрано неправильний спосіб захисту прав працівника. На думку захисника поновити права працівника в даному випадку можливо лише шляхом компенсації порушеного права, а не його поновлення шляхом виконання припису. Право звертатися за компенсацією порушеного права належить виключно працівнику, а не контролюючому органу.

Щодо порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.117 КЗпП, то саме позивач цю норму виконав, а інспектор сам порушив приписи ч.1 ст. 117 КЗпП при винесенні припису. Так, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП, «в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». Інспектору на час винесення оскаржуваного рішення було достеменно відомо, що 09.03.2021 року ТОВ «Група Венето» здійснило повний розрахунок при звільненні із ОСОБА_2 , остання вирішила, що їй не доплатили, тобто між ОСОБА_2 (працівником) та позивачем (роботодавцем) виник трудовий спір з приводу розміру належних звільненому працівникові сум. В подальшому ОСОБА_2 звернулася із скаргою до відповідача, який в межах проведеної перевірки і виніс оскаржуваний припис. За приписами ч.2 ст.117 КЗпП, «при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору». Від так, у відповідності до ч.1, ч.2 ст.117 КЗпП ТОВ «Група Венето» (як роботодавець) мало повне право не виплачувати ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки мало з нею спір про розмір належних їй до виплати сум, про що свідчить і сам оскаржуваний припис, в п.1 якого йдеться про зміст виявленого порушення не по відомлення про зміну істотних умов праці. В такому разі ТОВ «Група Венето» розраховувало на вирішення спору та присудження розміру середнього заробітку компетентним органом (яким є лише суд, оскільки КТС на підприємстві не створено) Отже, оскаржуваний припис в цій частині є незаконним, оскільки порушує норми ч.1, ч.2 ст.117 КЗпП. З урахуванням наведеного вважає, що в діях ОСОБА_1 не має складу адміністративного правопорушення законодавства про працю та провадження по даній справі слід закрити.

Дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного:

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд маєповно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія № ЧК 144/458/АВ/П/ПТ від 25.03.2021 року ОСОБА_3 обвинувачується за те, що при проведенні інспекційного відвідування 19.03.2021 року ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО», встановлено порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2021 року інспектором праці Лисенко О.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧК144/458/АВ/П/ПТ від 26.03.2021 року, згідно якого ТОВ «Група Венето» в порушення ч.3 ст.32 КЗпП України, не повідомило ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці. Відповідальною особою є ОСОБА_1 .

В судовому засіданні дане твердження не знайшло свого підтвердження, оскільки, хоча ТОВ «Група Венето» і не надало письмових доказів, щодо повідомлення ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці, проте згідно пояснень наданих адвокатом Чорноіваненко О.О., на підприємстві було проведено службове розслідування, в ході якого за результатами попередньої перевірки інспекції праці, було встановлено, що начальником швейного виробництва ОСОБА_5 та уповноваженими ним особами (зокрема, майстрами цехів) про всі істотні зміни в умовах праці (а саме зміну розцінок та нові розпорядження про нові розцінки праці) було здійснено усне оголошення перед працівниками на виробничих нарадах, зокрема 01.10.2020 року про розцінки, які діятимуть з 02.12.2020 року, 03.11.2020 року про розцінки, які діятимуть з 04.01.2021 року. Крім цього ця інформація вивішувалася на внутрішніх стендах для оголошень на території заводу. Враховуючи, що діючим законодавством з питань праці не передбачено обов`язкової вимоги саме про письмове попередження працівника про зміну істотних умов праці під підпис, а тому суд приходить до висновку, що в даному аспекті обвинувачення не знайшло свого підтвердження, а висновок інспектора базувався лише твердженнях самого працівника.

Крім того, приписом встановлено строк усунення порушення, щодо виплати заробітної плати двічі на місяць у відповідності до приписів ч.1 ст.115 КЗпП. В даній частині ОСОБА_1 не може виконати припис, оскільки, по-перше, подія в часі завершилася і вона не може повернутися в минуле, а, по-друге, ОСОБА_2 звільнилася з роботи 22.02.2021 року та не знаходиться в трудових відносинах із позивачем. Тому на думку суду, в даній частині протокол та обвинувачення ОСОБА_3 є необґрунтованим, оскільки поновити права працівника в даному випадку можливо лише шляхом компенсації порушеного права, а не його поновлення шляхом виконання припису. Право звертатися за компенсацією порушеного права належить виключно працівнику, а не контролюючому органу.

Крім того,відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку».

В судовому засіданні встановлено, що 09.03.2021 року ТОВ «Група Венето» здійснило повний розрахунок при звільненні із ОСОБА_2 , остання вирішила, що їй не доплатили, тобто між ОСОБА_2 , як працівником та роботодавцем виник трудовий спір з приводу розміру належних звільненому працівникові сум.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася із скаргою до відповідача, який в межах проведеної перевірки і виніс оскаржуваний припис. За приписами ч.2 ст.117 КЗпП, «при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору». Від так, у відповідності до ч.1, ч.2 ст.117 КЗпП ТОВ «Група Венето» (як роботодавець) мало повне право не виплачувати ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки мало з нею спір про розмір належних їй до виплати сум, про що свідчить і сам оскаржуваний припис, в п.1 якого йдеться про зміст виявленого порушення не повідомлення про зміну істотних умов праці. В такому разі ТОВ «Група Венето» розраховувало на вирішення спору та присудження розміру середнього заробітку компетентним органом (яким є лише суд, оскільки КТС на підприємстві не створено) Отже, оскаржуваний припис в цій частині є незаконним, оскільки порушує норми ч.1, ч.2 ст. 117 КЗпП.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 як директора ТОВ «Група Венето» не вбачається порушення законодавства про працю.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимогст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст.41 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України"Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

На думку Суду, в судовому засіданні не здобутоналежні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчинені правопорушення та відсутній сам факт вчинення ним правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та згідно п.1 ст.247 провадження відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.41, ч.1 ст.247, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. В. Михальченко