Справа № 341/1115/21
Провадження № 33/4808/633/21
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду від 9.08.2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим за ст.ст. 130 ч.1, 126 ч.2, 122 ч.1, 121 ч.6, 121 ч.5 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 11.06.2021 о 00 годині 47 хвилин, у м. Бурштині по вул. С. Бандери, керував мопедом марки «Viper Legeno» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, він керував вказаним мопедом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, без посвідчення водія відповідної категорії А1, і не маючи права керування таким транспортним засобом, а також без номерного знака, під час руху на мопеді не був у застебнутому мотошоломі, а також перевозив пасажира ОСОБА_3 без мотошолома.

В апеляційній скарзі з доповненнями апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оспорюють законність й обґрунтованість постанови суду. Вважають її прийнятою із значними порушеннями матеріальних та процесуальних норм, його права на захист як неповнолітнього. Стверджує, що її неповнолітній син не отримував у встановленому законом порядку водійських прав, а тому він не набув права керування транспортним засобом, однак при накладенні стягнення судом було позбавлено його спеціального права керування транспортним засобом, яке він не набув, що є незаконним. Зазначає, що відповідальність неповнолітніх передбачена в ст.13 КУпАП, зокрема до осіб віком від 16 до 18 років, які вчинили адміністративні правопорушення застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. Протоколо сколавдався без участі законного представника і адвоката, суд не звернув на це увагу. Просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки її неповнолітній син отримав копію постанови у суді 27.08.2021 року та те, що вона не знала про отримання копію постанови її сином, до того ж вона офіційно працює на двох роботах, в тому числі і у вихідні дні, що позбавило її вчасно звернутися за правовою допомогою для подання апеляційної скарги. Постанову судді першої інстанції просять скасувати в частині ст. 130 КУпАП.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу часткового і просять скасувати постанову суду лише в частині ст. 130 ч.1 КУпАП через порушення його права на захист. В решті вони не оспорюють постанову суду, згідні з нею.

Клопотання апелянтів про поновлення пропущеного апеляційного строку слід задовольнити для забезпечення доступу до правосуддя у зв`язку з тим, що вони із запізненням ознайомились із змістом постанови суду, не розуміли порядок і строки її оскарження, що перешкодило їм вчасно подати апеляцію.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги у зміненому вигляді.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП цим нормам закону не відповідає, тому у вказаній частині підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення взагалі, а особливо щодо неповнолітніх, мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства з підвищеною увагою до дотримання їх права на захист.

Апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення і на цей час є неповнолітнім, що підтверджено поданими ним документами.

Суд при розгляді справи в порушення ст. 278 КУпАП належно не перевірив правильність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП щодо неповнолітнього і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції при складанні протоколів було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Як слідує з матеріалів справи та відеозапису події при складанні вказаних протоколів не був присутній законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 , не було реально забезпечено його право на присутність адвоката, є очевидним, що він через неповноліття не знає й не розуміє, як йому правильно поступати. На це порушення не звернув увагу суд.

Як слідує за аналогією з вимогами кримінально-процесуального законодавства, при складанні протоколу щодо неповнолітнього правопорушника, який притягається до відповідальності за порушення закону, в санкції якого є значні розміри штрафу та позбавлення певних прав особи, і при судовому розгляді такої справи, участь адвоката та його законного представника є обов`язковими. В іншому випадку це є істотним порушенням його права на захист, що в свою чергу є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.

Таке порушення було допущено працівниками поліції і не усунуто судом.

Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням права неповнолітнього ОСОБА_1 на захист і є безумовною підставою для скасування постанови суду і закриття справи в частині ст. 130 ч.1 КУпАП.

За наведених порушень справа щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП підлягала б закриттю за недоведеністю його вини в цій частині. Однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави. Тому враховуючи загальні принципи правосуддя та практику ЄСПЛ справу щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

В решті постанову суду слід залишити без змін, оскільки апелянти не оспорюють її в указаній частині, тому звинувачення ОСОБА_1 за ст.ст. 126 ч.2, 122 ч.1, 121 ч.6, 121 ч.5 КУпАП слід залишити без змін, вважаючи остаточно визначеним йому на підставі ст. 36 КУпАП стягненням у вигляді штрафу 3400 грн.

Беручи до уваги те, що призначений судом штраф 17 000 грн вже сплачено ОСОБА_1 , то у зв`язку із скасуванням постанови суду в частині ст. 130 ч.1 КУпАП поверненню підлягає зайво сплачена сума в розмірі 13600 грн.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованим призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права на керування транспортними засобами. Як з`ясовано, він не мав і немає зараз такого права. Особу не можна позбавити того, чого вона немає. Незважаючи на таку санкцію закону, суд повинен був не призначати вказане стягнення, навівши відповідні мотиви. Крім того, суд мав право згідно ст. 13 ч.2 КУпАП, навівши відповідні мотиви, взагалі не призначати неповнолітньому ОСОБА_1 вказані стягнення, а обмежитись заходами впливу на підставі ст. 24-1 КУпАП.

Апеляційна інстанція звертає увагу, що посилання суду на письмові пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки це порушує фундаментальний принцип правосуддя безпосереднє дослідження судом доказів шляхом допиту свідків в судовому засіданні.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КупАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу у зміненому вигляді законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду від 9.08.2021 року щодо неповнолітнього ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП скасувати і в цій частині провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Вважати ОСОБА_1 винуватим за ст.ст. 126 ч.2, 122 ч.1, 121 ч.6, 121 ч.5 КУпАП з накладенням на нього на підставі ст. 36 КУпАП остаточного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Зайво сплачені кошти в розмірі 13 600 грн підлягають поверненню.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький