Суддя 1-ої інстанції: Іванець Д.О.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ст. 484 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Близнюки Харківської області, громадянку України, працюючу продавцем, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тютюнових виробів іноземного походження ну кількості 2 399 пачок, стягнуто витрати на зберігання на складі митниці товарів у сумі 536, 52 грн. та стягнуто судовий збір у сумі 454 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 03.04.2021 року співробітниками УОЗ зон проведення антитерористичної операції ГУ ДФС у Донецькій області виявлено, що у торговому павільйоні ( АДРЕСА_2 ) громадянкою України ОСОБА_1 здійснювалось зберігання та реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку України, без будь-якого маркування на українській мові, без товаросупровідних та митних документів, які б свідчили про проведення митного оформлення вказаного товару. Таким чином, ОСОБА_1 зберігала та використовувала шляхом реалізації товар «тютюнові вироби іноземного походження» у кількості 2399 пачок, загальною вартістю 57 164 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 484 МК України.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тютюнових виробів іноземного походження у кількості 2 399 пачок, стягнуто витрати на зберігання на складі митниці товарів у сумі 536, 52 грн. та стягнуто судовий збір у сумі 454 грн.

На зазначену постанову ОСОБА_1 21 вересня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких відомостей, які свідчать про те, що сторона захисту саме з поважних причин не мала можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся за відсутності останньої, однак судом першої інстанції ОСОБА_1 було направлено копію оскаржуваного рішення, 09.08.2021 року, яку вона отримала 16.08.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 127). Тобто, починаючи з 16.08.2021 року ОСОБА_1 мала реальну можливість оскаржити постанову суду, однак своїм правом у передбачений законом строк не скористалася. Подаючи свою апеляційну скаргу 21.09.2021 року ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови суду більш ніж на місяць, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не навела, у зв`язку з чим відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин в апеляційній скарзі, тож в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ст. 484 МК України повернути ОСОБА_1 .

Суддя: В.В. Куракова