Провадження № 3/127/8699/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 о 10.37 по вул. Маяковського, 1/5 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався вимог дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), виїхав на смугу зустрічного руху, де не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 22.10.2021 о 10.37 год., самовільно залишив місце події, до якої він був причетний.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факту недотримання вимог Правил дорожнього руху (далі ПДР), що призвело до зіткнення транспортних засобів не заперечував, зауваживши, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності. Разом з тим, заперечив факт самовільного залишення місця події, зауваживши, що в машині була малолітня дитина, яка внаслідок пригоди розплакалась, тому він пішки завів дитину додому, а потім повернувся на місце події. Також зауважив, що одразу після зіткнення він не мав змоги зупинити керований транспортний засіб, оскільки це призвело б до утворення затору.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3, пунктів 12.1, 8.5.1, 13.1 та 13.3 ПДР.

Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з пунктом 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Зі змісту пункту 13.1 ПДР випливає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до пункту 13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні недотримання вимог зазначених пунктів ПДР не заперечував. Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 в цій частині суду надані схема ДТП та письмові пояснення ОСОБА_2 , які узгоджуються з відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 в цій частині охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП), за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього, в судовому засіданні, встановлено, що будучи причетним до ДТП, ОСОБА_1 не виконав вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, тобто самовільно залишив місце події. Посилання ОСОБА_1 на те, що він залишив автомобіль, пішки завів малолітню дитину додому і повернувся до місця події суд оцінює критично. Зокрема, зі змісту підпункту «а» пункту 2.10 ПДР випливає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. В судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_1 вимог зазначеного пункту не дотримався. Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 в цій частині охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП, за ознаками залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує, що згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Надані суду матеріали не містять відомостей про наявність до ОСОБА_1 претензій матеріального характеру в зв`язку зі здійсненим пошкодженням паркану. Тому суд вважає за доцільне застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому згідно з приписами частини другої статті 36 КпАП, до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 122-4, 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: