Провадження № 3/761/8309/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року, суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участі секретаря судового засідання Вергелес Л.В., прокурора Сказко Р.І., захисника Чорної О.О. особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши матеріали в справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 47-01/_188_/21 від 19.08.2021 року, який надійшов на розгляд суду від Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 обіймаючи посаду спеціального представника України з питань придністровського врегулювання Другого територіального департаменту, Міністерства закордонних справ, будучи, згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та, згідно абзацу 15 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, несвоєчасно 01.04.2021 року, без поважних причин, подав щорічну декларацію за 2020 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим, на думку органу, що уповноважений на складання протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП - а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що він знав про обов`язок подання декларації, до 01.04.2021 року та умислу не подавати щорічну декларацію за 2020 рік у неї не було. Так, ОСОБА_1 зазначив, що має захворювання які погіршують його самопочуття, в результаті чого приймає сильні лікарські припарати. В день подачі декларації а саме з 31.03.2021 року мав незначне погіршення здоров`я, однак з самого ранку намагався заповнити та подати декларацію. Через кілька спроб він її зберіг, та надалі повторно приступив до заповнення декларації уже ввечері. Напередодні він прийняв сильні ліки, які приймає кожного дня та заснув оскільки прийняті ним ліки мають побічну дію - сонливість. Коли прокинувся було вже більш ніж третя година ночі, а тому ОСОБА_1 невідкладно почав перевіряти дані та зразу ж подав декларацію.

Таким чином, декларацію за 2020 рік, ОСОБА_1 зміг відправити лише 01.04.2021 року о 04 год. 23хв. Вважав, що дані обставини, зокрема подання декларації 01.04.2021 року, свідчать про відсутність наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки декларація була подана вчасно та умислу на не подання такої декларації у ОСОБА_1 не було.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є підставою для визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думки захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАПсуд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Частиною 1статті 172-6 КУпАПпередбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Диспозиціястатті 172-6 КУпАПє бланкетною нормою.

В теорії кримінального права, яка є найбільш спорідненою галуззю права, бланкетна диспозиція кримінально-правової норми лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частиниКримінального кодексу Україниі включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як злочину певного виду та встановлення за нього кримінальної відповідальності.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом. Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положеньстатті 58 Конституції України, статей6,81 Кримінального кодексу України(справа про зворотну дію кримінального закону в часі) від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000).

Вирішуючи справу, суд керується, зокремаКонституцією України,Законом України «Про запобігання корупції»,Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Судом встановлено, що відповідно до наказу державного секретаря Міністерства закордонних справ України А. Зайця від 28.02.2020 №311-ос ОСОБА_1 переведено на посаду спеціального представника України з питань придністровського врегулювання Другого територіального департаменту Міністерства закордонних справ України.

Таким чином, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування зобов`язаний був подати щорічну декларацію, за минулий 2020 рік.

Згідно з відомостями з Реєстру, таку декларацію за минулий 2020 рік ОСОБА_1 подав 01.04.2020 року о 04:23 год. Також, з даного Реєстру вбачається, що заповнення декларації ОСОБА_1 розпочав 31.03.2021 року о 10 год. 51 хв., про що зазначив ОСОБА_1 в своїх поясненнях. При цьому, слід зауважити, що усі дії пов`язані з поданням декларації, ОСОБА_1 вчинив з 1 комп`ютера, оскільки в наданому Реєстрі ІР-адреса не змінювалася, що підтверджує пояснення надані ОСОБА_1 .

Матеріалами справи доведено, що декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік було подано ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 01.04.2021 року о 04 год. 23 хв..

Також суд приймає до уваги пояснення особи, а саме те, що ОСОБА_1 не мав реальної змоги подати декларацію через його поганий стан здоров`я протягом 31.03.2021 року.

Доводи прокурора в тій частині, що у ОСОБА_1 не було ніяких перешкод подати таку декларацію раніше, суд не приймає як належні, оскільки останній не позбавлений права подавати відповідну декларацію в останній день такого строку.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній мав умисел на несвоєчасне подання щорічної декларації за 2020 рік, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а саме роздруківкою Реєстру, в якому чітко зазначено, що останній подав декларацію з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК ОСОБА_1 01.04.2021 року об 04 год. 23 хв..

Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки остання правдиво подала щорічну декларацію за 2020 рік.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного вище, керуючись ст.ст. 33, 38, 40-1, п.1 ч.1 247, ч. 1 ст. 172-6, 268, 278, 283, 284, 289, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя А.В.Трубніков