Справа № 215/7374/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали що надійшли від ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 о 17.14 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А6 н/з НОМЕР_1 біля будинку №25а по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я, відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що свідчить його особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушеня (а.с.2).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборонні обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №145938 від 22.10.2021 (а.с.2), письмовими поясненнями свідків (а.с.3, 4), направленням на медичний огляд (а.с.5), рапортом працівника поліції (а.с.6), та картками обліку адміністративного правопорушення (а.с.8, 9).

При обранні виду адміністративного стягнення, суддя враховує явне зневажливе ставлення ОСОБА_1 до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу здоров`ю та життю як самого ОСОБА_1 , так і інших учасників дорожнього руху, беручи до уваги і те, що правопорушник не працює, в судове засідання не з`явився, не надав пояснень та не висказав своє ставлення стосовно вчиненого ним адміністративного правопорушення, тому, суддя вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП є справедливим та буде достатнім і необхідним для виховання особи.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.279, 280, 294 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб з конфіскацією автомобіля Audi А6 н/з НОМЕР_1 , що є у приватній власності порушника.

Строк відбування адміністративного стягнення відраховувати з моменту затримання правопорушника.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача ; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: