Провадження № 3/127/4246/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шидловський О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області адміністративні матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «Поділлянафтозбут», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано протокол про адміністративне правопорушення №013240 від 29.04.2021 року щодо ОСОБА_1 , який працює директором ТОВ «Поділлянафтозбут». Даний протокол складено головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) атмосферного повітря Мельником Олегом Михайловичем про те, що ОСОБА_1 , працюючи директором ТОВ «Поділлянафтозбут» здійснював провадження господарської діяльності без документа дозвільного характеру, а саме: під час проведеної планової перевірки на ТОВ «Поділлянафтозбут», було виявлено, що підприємством проведено реконструкцію шляхом установлення резервуарів зберігання СВГ, паливо-роздавальних пістолетів СВГ та здійснюється планована діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, а саме здійснення зберігання скрапленого газу без відповідного висновку (висновків) з оцінки впливу на довкілля на АЗС, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; м. Вінниця, вул. Батозька, 2Д; м. Вінниця, вул. Черкаське шосе, 2; АДРЕСА_6 , чим порушено абз. 1 п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Згідно вказаного протоколу зазначено, що відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також статтею (ями) пункт 5 частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 Кришина Д.В. просив суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на мотиви, що викладені в письмових додаткових поясненнях ОСОБА_1 , які долучено до матеріалів справи (а.с. 19-21). Крім цього представник ОСОБА_2 зазначив, що використання законодавцем сполучника «та» при формулюванні правової конструкції абз. 1 п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачає здійснення водночас і зберігання і переробки вуглеводневої сировини (газу природного, газу сланцевих товщ, газу, розчиненого у нафті, газу центрально-басейнового типу, газу (метану) вугільних родовищ, конденсату, нафти, бітуму нафтового, скрапленого газу), а сам лише факт зберігання без переробки не підпадає під абз.1 п.4 ч.3 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Також представник ОСОБА_3 звернув увагу на неможливість однозначного розуміння та трактування застосованого посадовою особою, що складала протокол, скорочення «СВГ», оскільки є незрозумілим що саме означає дане скорочення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є не доведеною, а подія і склад адміністративного правопорушення відсутні, з огляду на наступне:

В протоколі про адміністративне правопорушення №013240 від 29.04.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 , працюючи директором ТОВ «Поділлянафтозбут» здійснював провадження господарської діяльності без документа дозвільного характеру, а саме: під час проведеної планової перевірки на ТОВ «Поділлянафтозбут», було виявлено, що підприємством проведено реконструкцію шляхом установлення резервуарів зберігання СВГ, паливо-роздавальних пістолетів СВГ та здійснюється планована діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, а саме здійснення зберігання скрапленого газу без відповідного висновку (висновків) з оцінки впливу на довкілля на АЗС, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; м. Вінниця, вул. Батозька, 2Д; м. Вінниця, вул. Черкаське шосе, 2; АДРЕСА_6 , чим порушено абз. 1 п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

ОСОБА_1 в поясненнях до протоколу №013240 від 29.04.2021 року було вказано, що він з протоколом не згідний та зазначено, що заперечення наведені в акті перевірки №191/ВН від 29.04.2021 року.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Абзац 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», передбачає, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

При цьому п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначає, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає:

4) енергетичну промисловість:

зберігання та переробка вуглеводневої сировини (газу природного, газу сланцевих товщ, газу, розчиненого у нафті, газу центрально-басейнового типу, газу (метану) вугільних родовищ, конденсату, нафти, бітуму нафтового, скрапленого газу);

поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше;

промислове брикетування кам`яного і бурого вугілля;

гідроелектростанції на річках незалежно від потужності;

гідроакумулюючі електростанції (ГАЕС);

вітрові парки, вітрові електростанції, що мають дві і більше турбіни або висота яких становить 50 метрів і більше;

Із аналізу зазначених норм суд вбачає, що пункт 4 частини 3 статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» стосується власне енергетичної промисловості, та не дає підстав для розширеного тлумачення. При цьому факт належності автозаправної станції до енергетичної промисловості посадовою особою, яка складала протокол, не обгрунтовано та не доведено. Окрім цього твердження посадової особи, яка складала протокол про те, що «…підприємством проведено реконструкцію шляхом установлення резервуарів зберігання СВГ, паливо-роздавальних пістолетів СВГ…» суд оцінює критично, оскільки в протоколі не наведено розшифрування застосованого скорочення, що виключає можливість однозначного розуміння та трактування даного терміну судом.

Суд при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення повинен бути неупередженим та не вправі здійснювати збір доказів, а повинен надати лише оцінку тим доказам, які надані. У справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) зазначив, що збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. Подібні за змістом висновки було наведено ЄСПЛ у справі "Малофєєва проти Росії". Витребування судом за власною ініціативою доказів у справах про адміністративні правопорушення не є правомірним, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). До аналогічних висновків неодноразово приходили і апеляційні суди, зокрема Апеляційний суд м.Києва (постанова у справі №757/48712/16-п (71446512); у справі №757/131199/16-п (71447849); у справі №756/13009/16-п від 30.01.2017 (64747675); у справі №758/5054/17-п (68212387).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п.161, Series A заява №25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними, та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Суд також погоджується із твердженням представника ОСОБА_2 , що використання законодавцем сполучника «та» при формулюванні правової конструкції абз. 1 п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачає здійснення водночас і зберігання і переробки вуглеводневої сировини (газу природного, газу сланцевих товщ, газу, розчиненого у нафті, газу центрально-басейнового типу, газу (метану) вугільних родовищ, конденсату, нафти, бітуму нафтового, скрапленого газу), оскільки саме такий підхід використано Верховним судом України у постанові від 23 січня 2018 року, по справі № 203/6039/15-ц (в якій Верховний суд України зокрема зазначив: «Зазначений сполучник «та» передбачає необхідність поєднання всіх трьох підстав - невиконання квартального фінансового плану підприємства, річного фінансового плану підприємства, показників контракту.»).

Суд не погоджується із вказаним рукописним способом посиланням посадової особи, яка складала протокол, на пункт 5 частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» як такий що передбачає відповідальність за описане правопорушення, оскільки даний п.5 ч.1 ст.15 вказує на правопорушення у вигляді незаконного втручання у підготовку та надання висновку з оцінки впливу на довкілля, а не на провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки

Судом також взято до уваги, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №013240 від 29.04.2021 року, державі шкода не заподіяна.

Відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Таким чином, суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 є не доведеною, а подія і склад адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості,

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: