Провадження №: 3/755/8028/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

22 серпня 2021 року о 22 год 35 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», н/ НОМЕР_1 на Русанівських садах, лінія № 18 у м. Києві, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку. Результат тесту 1.12 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення та зазначив, що він вживав пиво, але не керував транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коковін Д.І. вказував на недоведеність матеріалами справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того вказав, що від керування автомобілем ОСОБА_1 не було відсторонено, прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому не роз`яснено, відсутні докази порушення ним Правил дорожнього руху, що було б підставою для зупинки, час огляду на чеку Драгеру та відеозаписі не сходиться (різниця 10 хв), час керування ОСОБА_1 , згідно протоколу, 22 год 35 хв, а відеозапис починається о 22 год 36 хв 18 с уже біля патрульного автомобіля. Також відеозапис здійснювався працівниками поліції не безперервно, а тому є неналежним доказом.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавшиособу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника,вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 22 серпня 2021 року серії ААБ № 195956, зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.9а Правил дорожнього руху, квитанцією приладу «Drager Alcotest 6820» від 22 серпня 2021 року тест № 3559 з результатом 1.12 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції № АА00961, записаним на DVD диск.

Щодо тверджень сторони захисту про недоведеність матеріалами справи факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Opel Vectra», н/з НОМЕР_1 , слід зазначити таке.

Як роз`яснено в абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 22 серпня 2021 року керував автомобілем марки «Opel Vectra», н/з НОМЕР_1 на Русанівських садах у м. Києві. При цьому, з відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, автомобіль знаходився на краю проїжджої частини з увімкненими фарами, а сам ОСОБА_1 факт керування не заперечував .

Також із відеозапису встановлено, що працівники патрульної поліції зупинили ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що він їхав на світлі ближніх фар. Крім того, вимогами КУпАП не передбачено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, настає лише у випадку попереднього винесення постанови за порушення особою Правил дорожнього руху.

Тому твердження сторони захисту щодо не доведення працівниками поліції факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є припущенням, яке не обґрунтоване стороною захисту та спростовується сукупністю доказів долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу твердження про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, так як з відеозапису нагрудної камери працівника поліції та протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що останній заперечень з приводу того, що цього здійснено не було, не висловлював, натомість у протоколі про адміністративне правопорушення є підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому цих прав.

Що стосується зазначеного часу керування ОСОБА_1 у протоколі,, а саме 22 год 35 хв, а відеозапис починається о 22 год 36 хв 18 с уже біля патрульного автомобіля, то на переконання суду, такий проміжок часу не вказує на недопустимість та неналежність як доказу самого протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки не спростовує факт перебування ОСОБА_1 за кермом у нетверезому стані. Це стосується і різниці у часі проведення огляду (на відеозаписі о 22 год 38 хв, а у квитанції Драгера 22 год 48 хв), тим паче що на місці проведення ОСОБА_1 було озвучено результати огляду, з якими він погодився, і зауважень від нього не надходило.

Щодо тверджень про недопустимість відеозапису нагрудної камери працівника поліції, то слід зазначити таке.

Згідно п. 1 розд. І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року № 28/32999, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до п. 5 розд. ІІ «Інструкції і з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суддя враховує ту обставину, що відеофіксація проводилась фрагментами, однак відеозапис здійснювався при фіксації дій, передбачених ст. 266 КУпАП, а саме при проходженні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, який показав позитивний результат - 1.12‰. При цьому, жодних обставин, які б спростовували достовірність даних відображених на відеозаписі судді не надано.

Суддя звертає увагу на те, що чинним законодавством для встановлення обставин справи, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачається проведення повної відеофіксації, при цьому наявні фрагменти відеозапису достовірно підтверджують однозначність проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності огляду на стан сп`яніння.

Жодних інших даних, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судді не надано.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко