20.08.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/456/21
Провадження № 3/533/173/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В.,

прокурора Єрохова Р.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Лісіченко Л.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Єнакієве, Донецька область, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює на посаді провідного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій Кременчуцького районного управління ГУ ДСНС України у Полтавській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 20.05.2021 № 233 громадянин ОСОБА_1 , старший лейтенант служби цивільного захисту, будучи заступником начальника 7 державного пожежно-рятувального поста (смт. Козельщина) 2 державного пожежно-рятувального загону (м. Кременчук) ГУ ДСНС України в Полтавській області, відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог пункту 10 ч. 1 ст. 46 вказаного закону, об 02 годині 43 хвилин 16.03.2020 подав завідомо недостовірні відомості, а саме не задекларував у розділі 14 «Видатки та правочини суб`єкта декларування» щорічної декларації за 2019 рік, вчинений ним 06.12.2019 видаток, придбавши квартиру загальною площею 45,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 230 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, заперечували та просили закрити провадження у справі з-підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. Пояснили, що прямого умислу на приховування інформації про правочин у ОСОБА_1 не було, а відбулася технічна помилка. Зазначали, що антикорупційне законодавство є складним, співвідношення між розділами декларації є незрозумілим. Окрім того, зазначали, що особою, що склала протокол, безпідставно не було враховано пояснення особи, що надавалися до складення такого протоколу. ОСОБА_1 стверджував, що просто не розібрався, що одну й ту ж саму інформацію слід показувати одночасно у двох розділах.

У письмовому клопотанні від 09.06.2021 провадження у справі просили закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення. Посилались на відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення будь-якого правопорушення, що підтверджується його поясненнями, які приєднанні до протоколу про адміністративне правопорушення, однак їх суть щодо допущеної технічної помилки при заповненні декларації у вказаному протоколі не спростована.

Зазначали, що при заповненні декларації за 2019 рік, а саме: розділу 14 - видаток на придбання квартири ним помилково не зазначений через відсутність спеціальних знань та навиків щодо заповнення декларації, оскільки після вчинення правочину стосовно придбання квартири 06.12.2019 ним, на виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» 14.12.2019 задекларовано суттєві зміни майнового стану, які містили інформацію про дату набуття ним права власності на квартиру, її місцезнаходження, вартість на дату набуття, а також інформацію про продавця майна. Про відсутність умислу у особи на подання завідомо недостовірних відомостей у декларації за 2019 рік свідчить й зміст річної декларації за 2019 рік, у розділі 3 якої було вказано місцезнаходження новопридбаної квартири, її вартість 230000,00 грн, та інформацію про право власності на об`єкт.

Усе наведене, на переконання ОСОБА_1 та його захисника, свідчить про відсутність у особи будь-якого умислу на приховування інформації щодо факту придбання квартири на праві власності, а також суми витрат на її придбання, а допущена ОСОБА_1 описка у розділі 14 декларації має суто технічний характер і не може трактуватися як подання завідомо недостовірної інформації у щорічній декларації за 2019 рік.

Прокурор наполягав на притягненні особи до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 попереджався про обов`язок декларування доходів, проходив відповідне навчання з антикорупційного законодавства, не вніс виправлення шляхом направлення відповідного повідомлення до НАЗК через електронний кабінет, хоча мав можливість це зробити після того, як дізнався про помилку у декларації. Уважав, що ОСОБА_1 завідомо не задекларував у розділі 14 декларації вчинений ним видаток на придбання квартири вартістю 230000,00 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. Додатковим доказом вчинення правопорушення є той факт, що особа у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані зазначив відомості тільки про одного з продавців квартири, а не про всіх, що були зазначені у договорі купівлі-продажу майна.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, думку прокурора та дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи... Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 ст. 172-6 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування .

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами декларування у цій статті є особи, які зазначені у пункті 1, підпунктах "а" та "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", які відповідно до частин першої, другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Наказом ГУ ДСНС України в Полтавській області від 02.10.2018 № 164 ос лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника 7 державного пожежно-рятувального поста (смт. Козельщина) 2 державного пожежно-рятувального загону (м. Кременчук) ГУ ДСНС України в Полтавській області з 01 жовтня 2018 року (а.с. 22).

Відповідно до пункту 6 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюється дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 був (на час вчинення правопорушення) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та зобов`язаний був до 1 квітня 2020 року подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік (2019 рік) за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, у розділі 14 «ВИДАТКИ ТА ПРАВОЧИНИ СУБ`ЄКТА ДЕКЛАРУВАННЯ» , якщо у суб`єкта декларування наявні об`єкти для декларування, в цьому розділі, він зазначає інформацію про вид правочину, який спричинив видаток, предмет правочину, країну, у якій здійснено видатки, розмір видатку і дату.

За вимогами п. 10 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про видатки, а також будь-які інші правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2 - 9 частини першої цієї статті. Такі відомості зазначаються у разі, якщо розмір відповідного видатку перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року; до таких відомостей включаються дані про вид правочину, його предмет.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мушинським О.Ю., укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (Продавці) та ОСОБА_1 (Покупець), останній придбав у власність квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 230000,00 грн. Таким чином ОСОБА_1 06.12.2019 вчинив видаток, придбавши квартиру вартістю 230 000, 00 грн. Даний факт не заперечувався ОСОБА_1 .

Отже, у 2019 році ОСОБА_1 було здійснено видаток на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів громадян (50 х 1921,00 грн = 96050,00), та відомості про такий видаток ОСОБА_1 як суб`єкт декларування повинен був зазначити у відповідному розділі щорічної декларації за 2019 рік.

ОСОБА_1 відповідну інформацію у розділі 14 щорічної декларації за 2019 рік не задекларував. Наведене підтверджуються матеріалами справи, інформацією, яка розміщена на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції та не заперечується учасниками провадження у даній справі.

Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисник стверджували про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення будь-якого правопорушення, у тому числі на приховування інформації щодо факту придбання квартири на праві власності, а також суми її придбання.

Суд погоджується з доводами особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та її захисника у тій частині, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу, оскільки дії при вчиненні вказаного правопорушення полягають у поданні завідомо недостовірних відомостей, а особа, яка вносить такі відомості повинна усвідомлювати їх неправдивість та вчиняти такі дії повинна саме з метою приховати достовірну інформацію.

Аналізуючи інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення на наявність у діях особи вини, суд зазначає таке.

Як уже зазначалось вище, ОСОБА_1 свій обов`язок з подання щорічної декларації виконано 16.03.2020 ( а.с. 29-33), проте за ствердженням уповноваженої особи, що склала протокол, та прокурора, ОСОБА_1 подав завідомо недостовірні відомості, приховавши інформацію про вчинений ним правочин у 2019 році, внаслідок якого було здійснено видаток на придбання квартири вартістю 230000,00 грн.

Суддя звертає увагу, що пунктом 3 частини 1 статті 46 Закону України "Про запобігання корупції» передбачено, що у декларації зазначаються відомості про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право.

У дослідженій суддею щорічній декларації за 2019 рік ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» зазначив відомості про наявну у його власності квартиру загальною площею 45,2 кв.м. вартістю 230000,00 грн, яку він набув у власність 06.12.2019.

Отже, у розділі 3 декларації особою зазначено відомості про набутий у 2019 році об`єкт нерухомості, аналогічні відомості при цьому одночасно мали б бути відображені й у розділі 14 декларації.

ОСОБА_1 стверджував, що помилково та ненавмисно не відобразив у розділі 14 ту саму інформацію, яку відобразив у розділі 3 тієї ж декларації.

Сторона обвинувачення ж стверджувала, що ОСОБА_1 мав умисел саме на приховування такої інформації.

Суддя повторює, що обов`язок зі збирання доказів та доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення покладається саме на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративне правопорушення.

НАЗК на своєму офіційному сайті неодноразово наголошувало на тому, що після перезавантаження у 2020 році Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) суттєво змінило підходи до перевірки декларацій для агентства важливо виявляти реальні порушення, а не «одруки» декларантів.

Між тим у даній справі цих принципів особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано.

Так, як уже зазначалось частиною 4 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, однією з конструктивних ознак складу вказаного адміністративного проступку є завідомо недостовірне, тобто свідоме зазначення або не зазначення суб`єктом декларування певного майна у декларації або відомостей про його вартість, які не відповідають дійсності.

У силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тоді як вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, наданими суду матеріалами має бути доведено, що особа, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, мала мету внести до декларації недостовірні відомості стосовно майна або іншого об`єкта декларування.

Водночас, є досить сумнівним умисел особи на внесення (невнесення) до декларації завідомо недостовірних відомостей у один розділ (розділ 14) декларації, зважаючи на відображення особою ідентичної інформації (достовірність якої не оспорюється) про набуту у власність нерухомість у іншому розділі (розділі 3) декларації.

На відсутність умислу у особи на подання завідомо недостовірних відомостей у щорічній декларації, на переконання судді, свідчить також той факт, що особою у строк та у порядку, встановленими законом, подавалося повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (а.с. 57, 58), у яких було відображено відомості про набутий у власність об`єкт нерухомості, його основні характеристики, а також відповідний видаток (вартість майна), що виник у звітному періоді у зв`язку зі вчиненням правочину на придбання нерухомості.

Усе наведене свідчить про недоведеність органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, наміру у ОСОБА_1 приховати чи свідомо внести неправдиві відомості до декларації щодо вчиненого ним видатку, що свідчить про відсутність у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Незазначення особою у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані повної інформації про продавців майна не впливає на кваліфікацію дій особи за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у провину особі ставиться саме недекларування видатку на придбання квартири, а не подання завідомо недостовірних відомостей про продавців майна у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Доводи сторони обвинувачення (прокурора) про підтвердження умислу особи на вчинення правопорушення фактами ознайомлення його з антикорупційним законодавством та проведенням відповідного навчання суд відхиляє як безпідставні, оскільки такі ствердження не спростовують факт зазначення особою відповідної інформації, про яку йдеться вище у постанові, у розділі 3 декларації та у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Ствердження прокурора, що незвернення особи до НАЗК через персональний електронний кабінет або в інший спосіб щодо самостійного виявлених помилок у розділі 14 Декларації додатково свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення у діях особи, суд не вважає підставними, оскільки у даній справі особа не самостійно виявила помилку у власній декларації (про яку не була обізнана), а така помилка виявлена органом Національної поліції України. Додаткове повідомлення особою спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції інформації, яке вже і так відома такому органу, сенсу не має та вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, не доводить.

Як уже зазначалось вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але всупереч цих вимог, відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення не забезпечено.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи в діянні особи складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 4 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 20.08.2021.

Суддя В.П. Козир