ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/334/21Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я.
Провадження № 33/817/347/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 05 серпня 2021 р. в м. Тернополі адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права.

Наголошує на тому, що жодних дзвінків з суду першої інстанції про розгляд справи він не отримував.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на факт відсутності відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Зокрема вказує, що було вирізано момент, де він надавав згоду працівникам поліції на проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відсутні дані, що відеозаписи, наявні в адміністративних матеріалах, проведені спеціальними технічними засобами, які входять до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР. При цьому посилається на постанову ВС у складі колегії суддів КАС від 15 листопада 2018 р. в рамках справи №524/5536/17, в якій зроблено висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм ПДР, не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Звертає увагу суду на те, що особи, які були на місці події та вказані працівниками поліції як свідки, в дійсності в момент пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці в силу об`єктивних обставин не можуть підтвердити факт відмови чи згоди пройти такий огляд, оскільки знаходились з іншим працівником поліції на значній відстані та про щось розмовляли, що чітко видно із відеозаписів.

Наголошує на тому, що місцевий суд безпідставно як на доказ вини послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не допитавши їх при цьому безпосередньо в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає, що їхні письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 05 серпня 2021 року об 11.00 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Колодовський О. В. не з`явились, хоча про розгляд справи захисник повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою, складеною провідним спеціалістом Тернопільського апеляційного суду, яка долучена до матеріалів справи.

Крім цього, суддя враховує, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з поданими ОСОБА_1 та його захисником Колодовським О. В. клопотаннями.

Так, 11 червня 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи з 14 червня 2021 року на інший день через неможливість прибути в судове засідання, оскільки перебуває за межами міста.

24 червня 2021 року, в день призначеного судового засідання, адвокат Колодовський О. В. звернувся із заявою про відкладення судового розгляду для надання можливості захиснику ознайомитись із матеріалами справи.

01 липня 2021 року в день розгляду справи ОСОБА_1 повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки виявив в себе ознаки коронавірусу.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, що, зокрема, свідчить про те, що вони протягом тривалого часу не зверталися до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини "Каракуця проти України".

За таких обставин вважаю, що дії ОСОБА_1 та його захисника свідчать про зловживання ними процесуальною поведінкою і спрямовані на затягування розгляду справи, а тому з урахуванням розумних строків розгляду справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку щодо можливості розгляду скарги за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду за апеляційною скаргою від 25 травня 2021 р. слід поновити, в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що про рішення суду дізнався 25 травня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, і апеляційну скаргу подав 25 травня 2021 року, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Що стосується суті розглянутої апеляційної скарги, то ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, у визначений законом термін скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом та для використання професійної правничої допомоги у тому числі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови працівниками відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 05 лютого 2021 року о 16 год. 13 хв. на автомобільній дорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль 97 км + 200м було виявлено транспортний засіб «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який вчинив конфлікт із громадянами с. Варваринці. При спілкуванні працівників поліції з водієм з його ротової порожнини було чути різкий запах алкоголю, почервоніння обличчя і очей, мова нечітка, порушена координація рухів, що вказувало на наявність ознак алкогольного сп`яніння водія. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та огляду в найближчому медичному закладі водій категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з рапорту ЄО №670 від 05 лютого 2021 року, складеного помічником чергового ГРПП №1 відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, 05 лютого 2021 року надійшло повідомлення від старости с. Варваринці ОСОБА_4 про те, що за адресою с. Варваринці, вул. Шевченка, Теребовлянського району водій автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в нетверезому стані, вчиняє конфлікти, рухається в сторону м. Бучач. Під час виїзду на місце події на автодорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль 97 км + 200м було виявлено транспортний засіб «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465568. У заявниці відібрано пояснення.

Зокрема, у письмових поясненнях від 05 лютого 2021 року заявниця ОСОБА_4 вказала, що вона була очевидцем того, як 05 лютого 2021 року близько 16 год. 00 хв. с . Варваринці проїжджав автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого створив пробку. Під час спілкування з водієм, який грубо виражався на її адресу, вона помітила в нього ознаки алкогольного сп`яніння, що і стало підставою звернення в поліцію.

Крім цього, 05 лютого інспектором відділення №3 м. Теребовля Тернопільського РУП в Тернопільській області Гонцою В. І. щодо ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №236115, згідно якої 05 лютого 2021 року о 16 год. 12 хв. керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , та під час руху порушив вимоги дорожнього знаку 33.3.2, а також під час руху не був пристебнутий ременем безпеки та була відсутня аптечка, чим порушив п. 8.4 (в), п. 2.3 (в), п. 31.4.7 (є) ПДР України, за які передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Таким чином вважаю, що транспортний засіб «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції був зупинений законно, за наявності достатніх на це підстав.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, нечітка мова, порушення координації рухів, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465568 від 05 лютого 2021 року.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465568 від 05 лютого 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 05 лютого 2021 року близько 16 год. 30 хв. вищезазначені особи були запрошені в якості свідків, коли ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Також працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад для проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, як і від проходження аналогічного тесту на місці зупинки транспортного засобу.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Твердження апелянта про необхідність перевірки правдивості письмових пояснень свідків шляхом їх допиту в судовому засіданні є безпідставними, оскільки вони не викликані необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами. Більш того, дані особи не є свідками вчинення адміністративного правопорушення. Вони лише засвідчили пропозицію огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6810, так і в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, а, навпаки, повідомив працівників поліції, що згоден пройти такий огляд та цей момент було вирізано із відеозапису, вважаю безпідставними та такими, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки, як було вище вказано, ОСОБА_1 тричі відмовився проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вбачається із відеозапису, і підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Твердження апеляційної скарги про те, що особи, які були на місці події та вказані працівниками поліції як свідки, в дійсності в момент пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці в силу об`єктивних обставин не можуть підтвердити факт відмови чи згоди пройти такий огляд, оскільки знаходились з іншим працівником поліції на значній відстані та про щось розмовляли, що чітко видно із відеозаписів, на думку суду, є оціночними судженнями апелянта, які не спростовують пояснень свідків, засвідчених ними власноручно.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, на увагу не заслуговують, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення), яка не є предметом розгляду в даній справі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба