Справа № 589/4262/21
Провадження № 3/589/1529/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Прачук О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого дорожнім працівником ТОВ «Прогноз», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, 10 жовтня 2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в п`яному стані, вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме лаявся та ображав її нецензурною лайкою, виганяв к квартири, чим міг завдати шкоди її психічному стану здоров`я.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що з потерпілою вони давно розлучені, проте досі вони проживають в одній квартирі. Пояснив, що його колишня дружила зловживає спиртними напоями та завжди в такому стані провокує конфлікти. В зазначені в протоколі день та час, ОСОБА_2 знову перебувала вдома в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 стверджує, що не стерпів такого стану колишньої дружини та її поведінки і відповів їй словесною лайкою, після чого вона викликала поліцію. Додатково пояснив, що сам він в той вечір п`яним не був, алкоголем не зловживає. Крім того, зазначив, що його письмові пояснення, долучені до протоколу, були викладені безпосередньо поліцейським та особисто він їх не читав, а, маючи довіру до працівника поліції, просто підписав. Наразі з їх змістом ОСОБА_1 не погоджується.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях особи, враховуючи таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 2229-VIII від 07.12.2017р. «Про запобігання та протидію домашньому насильству») адміністративна відповідальність настає за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017р. «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017р. спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючи Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від правопорушення є колишній член сім`ї винного, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19.

Тобто, ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами або членами сім`ї (в т.ч. колишніми), не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Між тим суду не було надано відомостей, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпіла знаходилася у вразливій ситуації у відносинах з ОСОБА_1 , тобто зазнала саме домашнього насильства з його боку.

Так дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, вказують виключно на те, що між ними виникла сварка. При цьому свідків такої встановлено не було.

Однак, без з`ясування природи та причин сварки, її ініціатора та обставин життя сторін конфлікту, неможливо однозначно стверджувати про те, що один із учасників сварки став жертвою домашнього насильства.

В поясненнях, наданих ОСОБА_2 працівникам поліції, відсутні дані про те, що їй була завдана якась шкода в результаті сварки з колишнім чоловіком.

Таким чином, в ході розгляду справи залишилися недоведеною наявність у діях ОСОБА_1 саме ознак домашнього насильства.

І хоча не має вирішального значення при розгляді цієї справи, проте заслуговує на увагу той факт, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі й за вчинення домашнього насильства, що свідчить про відсутність у нього негативної репутації у минулому.

Більш того, не можна залишити поза увагою ту обставину, що попри те, що ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять відповідного медичного висновку, який би підтверджував перебування ОСОБА_1 в такому стані.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук