Справа №430/15/21
Провадження №3/430/14/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли із Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Станично-Луганського району, Луганської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, згідно з яким він 03.11.2020 року о 10 год. 15 хв. перебував у громадському місці, а саме у продовольчому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Шкільна, буд. 4, без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме без маски, респіратору, що закривають ніс та рот, чим порушив правила карантину, згідно до пп. 1 п.10 Постанови КМУ від 22.07.2020 року за №641.

ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 03.11.2020 року він зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: смт. Станиця Луганська, вул. Шкільна, буд. 4, без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме без маски, вже в магазині намагався маску вдягнути, але був зупинений співробітниками поліції, стосовно нього був складений протокол. ОСОБА_1 просив його суворо не карати, оскільки він раніше жодного разу до відповідальності не притягувався, є пенсіонером.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне:

Статтею 44-3 КУпАП, в редакції норми станом на день складання протоколу, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" за №1645-ІІІ від 06.04.2000 року, серед основних принципів профілактики інфекційних хвороб є дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності.

Так, статтею 29 цього Закону передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Згідно п.п.1 п.10 Постанови КМУ за №641 від 22.07.2020 року, на території України на період дії карантину забороняється в тому числі і перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в редакції норми станом на день складання протоколу, було надано протокол серії ВАБ за №331147 від 03.11.2020 року, пояснення правопорушника ОСОБА_1 від 03.11.2020 року; пояснення свідка ОСОБА_2 від 03.11.2020 року; фототаблиця від 03.11.2020 року.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тобто порушення правил щодо карантину людей.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину свою визнає та щиросердно кається.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення ОСОБА_1 судом не встановлено, в той час як обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире розкаяння винного.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Ураховуючи наведене, дані про особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, беручи до уваги щире розкаяння винного, характер вчиненого ним правопорушення та конкретні обставини справи, відсутність у матеріалах справи даних про те, що його діями спричинено велику шкоду та завдано значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, суд вважає можливим, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ст. 44-3, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП України.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КпАП України, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.4 4-3 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Станично-Луганський районний суд Луганської області.

Суддя О.П. Дьоміна