Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Селеша О.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про порушення митних правил №33/4806/720/21, за апеляційною скаргою в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Костіна О. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06. 10. 2021.

Цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Вилучений згідно протоколу №1730/30500/20 від 03. 11. 2020 товар, а саме: сумка, одяг новий іноземного виробництва в кількості 10 одиниць та взуття нове для чоловіків, іноземного виробництва, в кількості 4 пари повернуто ОСОБА_2 .

Згідно протоколу про порушення митних правил №1730/30500/20 від 03. 11. 2020, ОСОБА_2 ставиться у вину те, що 03. 11. 2020 о 05 год. 12 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав мікроавтобус марки «Mercedes-benz», моделі «312D», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , що повертався з Італії (м. Дезенсано) в Україну, де перебував у приватних справах.

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

Громадянину України ОСОБА_2 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього багажу 38 місць з одягом та додатковими речами до одягу вживаними несортованими загальною вагою 400 кг.

При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_2 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_2 , окрім вказаного в митній декларації, був виявлений не вказаний в митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: сумка, одяг новий іноземного виробництва в кількості 10 одиниць та взуття нове для чоловіків, іноземного виробництва, в кількості 4 пари.

-2-

Вищезазначений товар був поміщений у 01 (один) поліетиленовий пакет та п`ять картонних коробок, що знаходився у багажному відсіку автомобіля, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Виявлені товари громадянин України ОСОБА_2 не визнав своєю власністю. Згідно пояснення ОСОБА_2 вищезазначені товари він перевозив з Італії (м. Дезенсано) в Україну на прохання знайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , прізвище якого пригадати не міг.

Вартість вилученого товару згідно висновку №-0352 від 04. 12. 2020 становить 136 617,27 грн.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_2 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

Дії ОСОБА_2 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 МК України.

Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду, посилаючись на положення ст. ст. 49, 65, 257, 374 МК України, не взяв до уваги наявний у матеріалах справи висновок Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №-0352 від 04. 12. 2020, відповідно до якого вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару, складає 136 617,27 грн., натомість врахував долучений стороною захисту висновок експерта Гангура В.М. №321-09-221 від 06. 09. 2021, відповідно до якого вартість товару «Одяг, сумка та взуття» - всього 14 найменувань, 14 одиниць нового (так званого «аут-лет» або сток), вилученого протоколом про ПМП №1730/30500/20 від 03. 11. 2020, без врахування податку на додану вартість, мита та інших зборів та платежів України, за межами митної території України, з урахуванням сезону та партії товару, станом на 03. 11. 2020, склала 16 466, 91 грн. або за курсом НБУ на дату оцінки 494, 63 євро. На думку суду першої інстанції враховуючи те, що ОСОБА_2 ввозив речі вартістю 494, 63 євро, тобто вартістю, яка не перевищує норми, встановлені частиною першою статті 374 МК України, перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу, наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_2 обов`язку декларувати товар з урахуванням його вартості, яка не перевищує 500 євро, умислу на вчинення правопорушення, як і доказів того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства судом не встановлено. На підставі викладеного та з урахуванням ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ст. ст. 487, 527 МК України, суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі в. о. заступник начальника Закарпатської митниці Костін О. порушує питання про скасування постанови суду від 06. 10. 2021 про закриття провадження в справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 . Просить прийняти нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винуватим у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 МК України та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил з їх конфіскацієюю. В обґрунтування своїх вимог зазначає проте, що судом належно не оцінено та не перевірено матеріали справи, а висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги належний та допустимий доказ у справі - експертний висновок Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №-0352 від 04. 12. 2020, який відповідає вимогам ст. 495 МК України та згідно якого вартість виявленого у ОСОБА_2 товару,

-3-

становить 136 617,27 грн., натомість помилково врахував подані стороною захисту документи, зокрема, висновок незалежного експерта, що підтверджує іншу вартість товару. Крім того, звертає увагу на те, що встановлена митним органом вартість вилученого згідно протоколу про порушення митних правил товару, в 9 разів перевищує вартість, встановлену згідно висновку №321-09-221 від 06. 09. 2021, а тому викликає сумніви в достовірності даного висновку, оскільки є значно нижчою за собівартість таких товарів. У зв`язку з наведеним, вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 23, 33, 245 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник адвокат Марченко Р.М. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Марченко Р.М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує клопотання захисника - адвоката Марченка Р.М. про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О.Я., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати постанову суду, дослідивши матеріали справи та зібрані докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Костіна О. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги закону при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 , суд першої інстанції виконав в повному обсязі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

-4-

Статтею 472 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Висновок митного органу про те, що ОСОБА_2 в декларації не заявлено за встановленою формою точних відомостей про переміщуваний через митний кордон України товар, що підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, зроблено на підставі експертного висновку Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №-0352 від 04. 12. 2020, складений експертами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якого вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару становить 136 617, 27 грн. З описової частини зазначеного висновку також вбачається, що під час експертного дослідження документи щодо якості, безпеки та походження товару не використовувались, внаслідок їх відсутності.

Згідно санкції ст. 472 МК України точне визначення вартості предмету порушення митних правил (товару) є обов`язковим, оскільки від його вартості напряму залежить стягнення, яке може бути призначено судом у виді 100 відсотків вартості цього товару. Всупереч наведеним вимогам закону, митним органом залишено без належного визначення дійсної вартості товару переміщеного ОСОБА_6 , хоча для правильного вирішення справи та призначення конкретно визначеного виду і розміру стягнення за статтею 472 МК України, це має важливе значення.

На переконання апеляційного суду, cудом першої інстанції зроблені правильні висновки щодо вартості переміщуваного ОСОБА_2 товару, прийнявши до уваги висновок експерта Гангура В.М.. про вартість оцінюваного майна від 03. 11. 2021, наданий стороною захисту при розгляді справи в суді першої інстанції, згідно якого загальна вартість товару, який ввозив ОСОБА_7 на територію України, станом на 03. 11. 2020 становить 16 466, 91 грн. ( 494, 63 євро).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції безпідставно відхилив висновок Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №-0352 від 04. 12. 2020, складений експертами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та взяв до уваги документи щодо вартості переміщуваного товару та висновок експерта ОСОБА_8 про вартість оцінюваного майна, надані стороною захисту, не заслуговують на увагу.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б ставили під сумнів дані щодо вартості переміщуваного товару, зазначені у наданих стороною захисту документах щодо вартості такого.

-5-

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведене свідчить, що суддею вірно встановлено вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 МК України не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України.

Таким чином, враховуючи те, що станом на дату складання протоколу вартість товару переміщуваного ОСОБА_7 , яка вказана у звіті про оцінку майна від 03. 11. 2021, відповідно до якого вартість вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1730/30500/20 від 03. 11. 2020 , становить 16 466, 91 грн., що в перерахунку складає 494, 63 євро, вказані суми коштів знаходяться в межах неоподаткованої норми визначеної МК України, що давало ОСОБА_2 право не декларувати вилучений товар.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

-6-

Аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним у ст. 62 Конституції України, суд вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 та його винуватість не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП та МК України, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушень ним митних правил, передбачених ст. 472 МК України, відтак рішення суду про відсутність в його діях ознак незаявлення за встановленою формою точних відомостей про переміщувані через митний кордон України товари, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга в. о заступника начальника Закарпатської митниці задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що митним органом не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 527 530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Костіна О. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06. 10. 2021 щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя