Провадження № 33/4820/69/21
Справа № 679/1328/20 Головуючий в 1-й інстанції Гавриленко О. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С, за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бойка В.Ф., перекладача Овечко Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Нетішинським міським судом Хмельницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В.Ф. на постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.

За постановою судді, ОСОБА_1 19 вересня 2020 року о 17 годині 30 хвилин на трасі Н25 Славута-Нетішин, керував транспортним засобом марки «CHERY Jaggi», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушив вимоги пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.. Стан сп`яніння за згодою водія проводився за допомогою приладу «Drager» («Аlcotest 6820»), тест №268 від 19 вересня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник Бойко В.Ф. просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Уважав, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушеннями конституційних принципів прав людини, норм матеріального та процесуального права України.

Звертав увагу суду на те, що свідки у судовому засіданні не допитувалися а тому їх письмові пояснення відібрані на місці зупинки ОСОБА_1 не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Зазначав, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу.

Стверджував, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими порушено права ОСОБА_1 на захист, оскільки не забезпечено можливість скористатися послугами перекладача, через те, що він не володіє українською мовою.

Також, незважаючи на поважність причини відсутності захисника Соколова В.В., який був зайнятий у іншому судовому засіданні, місцевий суд порушив право ОСОБА_1 на захист, розглянувши справу у відсутність захисника.

На думку захисту, у процесі провадження у справі було штучно створено докази вчинення адміністративного правопорушення.

Уважав, що суд розглянув справу без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушень, а тому прийняв постанову, яка суперечить вимогам закону.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бойка В.Ф. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №239698 від 19 вересня 2020 року, складеного за участю свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при проходженні ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Аlcotest 6820»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозаписом, на якому зафіксовано огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- тестом №268 від 19 вересня 2020 року, з якого убачається, що рівень алкоголю у ОСОБА_1 становить 2,85 ‰ ;

- рапортом помічника чергового Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19 вересня 2020 року, згідно даних якого ОСОБА_4 повідомив Славутське ВП ГУНП в Хмельницькій області про те, що на трасі с. Крупець Славутського району затримано водія транспортного засобу з номерними знаками НОМЕР_1 , сірого кольору, в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас обґрунтування висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 19 вересня 2020 року, які судом першої інстанції не допитувалися, на що зроблено посилання в апеляційній скарзі, є недопустимим та підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення, оскільки порушує принцип безпосередності дослідження доказів.

Проте, наявність інших доказів дає підстави дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

За таких обставин уважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена зібраними у справі доказами.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів, зокрема, щодо порушення права на захист, а також у зв`язку зі зміною законодавства щодо застосування ст.130 КУпАП, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В.Ф. задовольнити частково.

Постанову судді Нетішинського міського суду від 03 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

З її мотивувальної частини виключити посилання на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як на доведеність вини ОСОБА_1 .

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак