ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1160/21 Справа № 203/567/20 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника Кропивницької митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби) Бабіної Вероніки Олександрівни, представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Степанової Ніни Василівни, апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М. на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року адміністративну справу щодо ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, закрито у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Як слідує з постанови суду, 12.02.2020 до суду надійшла адміністративна справа щодо ОСОБА_1 з поданням, згідно якого 22.09.2017 до митного поста «Кіровоград-центральний» Кіровоградської митниці ДФС року агентом з митного оформлення ТОВ «ФЕНІКС ТРАНС ГРУП», ОСОБА_2 ,. який діяв на підставі договору доручення на декларування товарів й іншого майна, що переміщуються через митний кордон України № 15/08/2017 від 15.08.2017 року з ТОВ «ФАЛЬКОН АГРО», було подано електронну митну декларацію типу ЕК-10-АА від 22.09.2017 року № UA 901010/2017/008529 для здійснення митного оформлення товару: «Шрот соєвий кормовий, тостований, гранульований, українського походження, врожаю 2016 року. Одержаний під час добування соєвої олії, насипом, вагою нетто 20920 кг, вартістю 200 341, 87 грн..

24.09.2017 вказаний вище товар в зоні діяльності Харківської митниці ДФС переміщено через митний кордон України на адресу ТОВ «Баракат», від ТОВ «ФЕНІКС ТРАНС ГРУП» на підставі контракту № SBM-140817/1 від 14.08.2017 року з компанією «TOURMAN PROJECTS LIMITED PARTNERSHIP» та ТОВ «ФЕНІКС ТРАНС ГРУП», доповнень до контракту № SBM-140817/1 від 14.08.2017 № 1 від 28.08.2017 року та № 2 від 29.08.2017 року, рахунку-фактури № 220917/2 від 22.09.2017 року, CMR № 386149 від 22.09.2017 року; фітосанітарному сертифікаті № 60/11-6025/ХХ-442342 від 22.09.2017 року; міжнародному ветеринарному сертифікаті АА №006425 від 22.09.2017 року, посвідчення якості № 384 від 22.09.2017 року.

Листами Запорізької та Донецької митниць ДФС від 21.05.2018 року (№№ 254/74/08-70-20-38, 3633/7/05-70-20-06) Кіровоградську митницю ДФС повідомлено, що згідно відповідей митних органів Республіки Азербайджан ТОВ «Баракат», яке зареєстроване за адресою: AZ 0822, Азербайджан, район Белоканы, с. Гуллар, тимчасово припинило свою діяльність на період з 02.12.2017 року по 02.12.2022 року.

Листом від 03.10.2019 № 2605/7/11-28-21-11-08 ГУ ДФС у Кіровоградській області повідомило Кіровоградську митницю ДФС, що ТОВ «ФЕНІКС ТРАНС ГРУП» у 2017 році звітувало стосовно проведення експортних операцій на адресу ТОВ «Баракат».

Під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України вищевказаного товару, управлінням протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кіровоградської митниці ДФС ініційовано направлення запиту до митних органів Азербайджанської Республіки.

Листом Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 21.08.2019 року № 27160/7/99-99-20-02-01-17 надіслано Кіровоградській митниці ДФС відповідь митних органів Азербайджанської Республіки від 02.08.19 року № 1000-159/150-23/016781 разом з поясненням директора ТОВ «Баракат» ОСОБА_3 та листом територіального податкового управління Міністерства податків Азербайджанської Республіки.

Засновник та директор ТОВ «Баракат» ОСОБА_3 , зареєстрований в м. Макіївка, Донецької області пояснив, що ТОВ «Баракат» ніяких договорів з канадською компанією «TOURMAN PROJECTS LIMITED PARTNERSHIP» та українським ТОВ «ФАЛЬКОН АГРО» на придбання товару - «Шрот соєвий кормовий, тостований, гранульований, українського походження, врожаю 2016 року» не укладав, вказаний товар від ТОВ «ФАЛЬКОН АГРО» по дорученню канадської компанії «TOURMAN PROJECTS LIMITED PARTNERSHIP» не отримував.

Так, на думку митниці, ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів вартістю 200 341,87 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення соєвого кормового шроту документів, а саме: доповнення до контракту № SBM-140817/1 від 14.08.2017 № 2 від 29.08.2017 року, рахунку-фактури № 220917/2 від 22.09.2017 року, CMR № 386149 від 22.09.2017 року, які містять неправдиві відомості щодо одержувача товару, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

За наслідками розгляду справи про порушення митних правил суд першої інстанції закрив провадження у справі щодо ОСОБА_1 із відсутністю події та складу правопорушення.

Не погоджуючись з цим рішенням, представник Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В обґрунтування доводів поданої скарги представник митниці посилається на те, що висновки суду в частині того, що ОСОБА_1 не мав самостійно обирати отримувача вантажу є безпідставними та не ґрунтуються на митному законодавстві, так як ОСОБА_1 надав документи митному органу на підставі яких був переміщений товар, а саме соєвий шрот на адресу ТОВ Баракат (Азербайджан) від ТОВ «ФАЛЬКОН АГРО», а відтак несе відповідальність за надання під час переміщення товару митному органу документів , які містять неправдиві відомості.

Крім того, апелянт звертає увагу у скарзі на те, що місцевий суд необґрунтовано вказав в постанові, що строки накладення адміністративного стягнення сплинули, оскільки за твердженням митного органу порушення митних правил яке закидається ОСОБА_1 є триваючим, а відтак необхідно відраховувати строк з моменту виявлення правопорушення, тобто 21.08.2019, коли на адресу митного органу надійшли документи митного органу Азербайджану.

Заслухавши представника митного органу, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, захисника в інтересах ОСОБА_1 , яка просила залишили без задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду - без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно ч. 2 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені зокрема статтями 482-484 цього Кодексу розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Згідно із ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання в тому числі чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, суд першої інстанції не дотримався наведених вище вимог закону.

Так, з оскаржуваної постанови слідує, що суд першої інстанції виклав обставини зазначені в поданні митного органу, а не встановив обставин за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил, тобто протокол про адміністративне правопорушення не був предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставини справи, що свідчить про порушення норм матеріального права.

Окрім того, апеляційним переглядом оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, в мотивувальній частині постанови вказав й на те, що на час винесення постанови закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Слід зазначити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки позв`язуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Як убачається зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу, як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у наведеному випадку при визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто у разі, якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, початок перебігу встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

За таких обставин, висновки викладені судом в мотивувальній частині постанови суперечить вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення та Митному кодексу України.

Окрім того, в ході апеляційного перегляду постанови встановлено, що суд першої інстанції, допустив однобічність та неповноту при розгляді справи щодо ОСОБА_1 та відповідно прийшов до передчасних висновків, що відображені в постанові.

Як зазначено вище у відповідності до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, тощо.

Згідно до статті 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ході перевірки доводів скарги митного органу апеляційним судом встановлено наявність в матеріалах справи про порушення митних правил як доказу копії протоколу обшуку органу досудового розслідування.

Так, відповідно протоколу обшуку від 04.12.2018 , складеного слідчим в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області Черновол О.С. та проведеного в межах кримінального провадження № 0000435, в присутності понятих, було проведено обшук нежитлових приміщень підвалів № 1-4, 7-23 в літ "А-3", розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , якими фактично користується ОСОБА_4 ..

При цьому, згідно письмових пояснень ОСОБА_4 від 29.11.2019, що наявні в матеріалах справи, за наслідками проведеного обшуку працівниками Служби безпеки України була виявлена та вилучена документація. Також, ОСОБА_4 були надані пояснення з приводу перевезення "шроту соєвого" на адресу ТОВ "Баракат".

Також, наявні матеріали справи про порушення митних правил свідчать, що саме ТОВ "Баракат", яке за твердженням сторони захисту отримало "шрот соєвий", згідно відповіді митних органів Республіки Азербайджан, припинило свою діяльність на період з 02.12.2017 по 02.12.2022, що послугувало підставою складання протоколу.

Одночасно з цим, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дослідженням матеріалів справи про порушення митних правил встановлено, що суд першої інстанції при підготовці цієї справи до розгляду однобічно дослідив докази та залишив поза увагою недоліки протоколу та неповноту, не скористався повноваженнями наданими йому законом та не повернув справу митному органу на дооформлення, не усунув ці недоліки й під час судового розгляду і як наслідок дійшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 КК України за відсутності події і складу правопорушення.

Разом з цим, апеляційний суд позбавлний можливості усунити наведені вище недоліки в межах своїх повноважень, визначених Главою 24 КУпАП, тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги митного органу, скасування постанови суду першої інстанції, з винесенням нової, якою слід провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за недоведеністю поза розумним сумнівом його вини за ч. 1 ст. 483 МК України, так як матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним саме адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М. задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, - скасувати.

Внести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко Н.В.