ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/46/21 Справа № 711/7676/20 Головуючий по 1 інстанції Угорчук В.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №711/7676/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , (моб. тел. НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ),

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 23.10.2020 приблизно о 02 год. 56 хв., керував автомобілем «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Гагаріна, 72, у м. Черкаси з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що на відеозаписі не зафіксовано факту його відмови від проходження огляду на стан сп`янінняв присутності двох свідків. Також, вважає, що місцевим судом безпідставно не допитано свідків у справі. Ззанчає, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, та наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладу, дістатися куди мав намір на власному автомобілі, однак працівниками поліції було відмовлено йому в даному клопотанні.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Буджерака М.Р., які частково підтримали подану апеляційну скаргу, та просили змінити постанову місцевого суду, і звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 137195 від 23.10.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 23.10.2020 приблизно о 02 год. 56 хв., керував автомобілем «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Гагаріна, 72, у м. Черкаси з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 2,3);

- даними відеозапису з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЧОНД» в присутності двох свідків.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу були відсутні свідки є безпідставними та спростовуються: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 137195 від 23.10.2020, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та даними відеозапису.

Апеляційним судом не встановлено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про відсутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а тому посилання апелянта на їх відсутність є необґрунтованими та нічим не підтверджені.

Крім того, письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, узгоджуються з даними відеозапису.

Згідно ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком, а тому доводи апелянта про те, що місцевим судом не було допитано свідків у справі є неприйнятними, та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що апелянтом чи його захисником заявлялося клопотання про їх допит.

Доводи апелянта про те, що він за самозверненням пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ЧОНД», і згідно висновку він не перебував у стані наркотичного сп`яніння є неприйнятними, оскільки останньому ставиться в вину не керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що також передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт вказує на порушення вимог КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» під час огляду його на стан наркотичного сп`яніння, однак вказані доводи є безпідставними, оскільки такий огляд взагалі не проводився, так як протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно п.9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, посилання апелянта на те, що він мав намір їхати на власному автомобілі до медичного закладу для проходження огляду є неспроможними.

Доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі щодо нього на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, враховуючи дані, які виключно позитивно характеризують його особу , є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України.

За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналіз вказаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Наведене у своїй сукупності вказує на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення, тому слід відмовити апелянту у звільненні його від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, доводи апелянта про необхідність зміни постанови місцевого суду, та звільнення його від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка