П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2021 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

За ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії ДПР 18 №511383 від 15.12.2020 року, громадянин ОСОБА_1 15.12.2020 року о 01:50 год. на а/д Р-04 104 км керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши, що 15.12.2020 року він попросив свого кума ОСОБА_2 відвезти його до смт. Терезине на що останній погодився. Під час руху автомобільною дорогою Р-04 в напрямку смт. Терезине між ним та ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 , сталася сварка в результаті якої, ОСОБА_4 зупинив транспортний засіб посеред дороги та пішов у невідомому напрямку. ОСОБА_1 залишався на пасажирському сидінні і до нього під`їхали працівники поліції, які помилково вважаючи його водієм транспортного засобу Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 , запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, оскільки не керував зазначеним транспортним засобом. Поліцейські на вказані доводи не відреагували та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 акцентував увагу суду на тому, що поліцейськими не запрошувалися свідки нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, а зазначені у протоколі в якості свідків особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на місці події були відсутні.

Представник ОСОБА_1 адвокат Володько І.С. зазначив, що його довіритель не керував 15.12.2020 року о 01 год. 50 хв. транспортним засобом Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 , тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення адвоката Володька І.С., дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол серії ДПР 18 №511383 від 15.12.2020 року, складений стосовно ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , постанову серії БАВ №133544 від 15.12.2020 року складену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, диск з відеоматеріалом з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.130 ч.1 КУпАП керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За змістом п.2.5 Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №511383 від 15.12.2020 року в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які за твердженням ОСОБА_1 були відсутні на місці події. За клопотанням адвокат Володька І.С. судом було здійснено виклик зазначених осіб для дачі свідчень в суді, однак останні в судове засідання не з`явились. При цьому, до суду повернувся конверт з повісткою про судовий виклик ОСОБА_6 , з тих підстав, що адреса його проживання, яка зазначена у протоколі серії ДПР 18 №511383 від 15.12.2020 року, не існує.

За таких обставин, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні в матеріалах справи у формі заповненого бланку не можуть прийматися судом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 15.12.2020 року о 01 год 50 хв., суд вказує на таке.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Судом безпосередньо досліджено два відеозаписи з диску, який не мав ідентифікуючих ознак, однак долучений поліцейським до справи про адміністративне правопорушення, на якому відображено обставини події, що мали місце 15.12.2020 року о 01 год. 50 хв.. На відео зображено транспортний засіб Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 навколо якого ходить працівник поліції. При цьому, ОСОБА_1 в цей час перебуває на задньому сидінні вказаного транспортного засобу. З відео не вбачається, що працівниками поліції зупинявся транспортний засіб Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 та те, що ОСОБА_1 керував ним. Крім того, з вказаного відео не підтверджується, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, та що при цьому були присутні свідки.

Матеріали справи не містять інших доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом Mercedes-Benz CLK 230 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 15.12.2020 року о 01 год. 50 хв..

Дослідивши під час судового розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини справи, з`ясував всі обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого, на основі оцінки наявних у справі доказів кожного окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 130, 247, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО. О. Гребінь