ЄУН № 336/5330/21
пр. № 3/336/2186/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі захисника адвоката Гейца М.В., особи, яка притягується до адміністартивної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Журавлівка Астраханського району Целіноградської області, проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 19.06.2021 року о 21.57 годині, 19 червня 2021 року о 20.55 годині ОСОБА_1 у с. Щасливе, вул. Морська, 76, керував автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння та на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що вину у скоєнні правопорушення не визнає. По суті пояснив, що він разом із своєю родиною відпочивав у будинку по АДРЕСА_2 . Ввечері десь близько 18.00 години, він випадково автомобілем зачепив в?їзні ворота, у зв`язку з чим у нього виник конфлікт із господаркою будинку, але в подальшому він пообіцяв відшкодувати завдану шкоду та вважав, що конфлікт вичерпаний, у зв?язку з чим поліцію не викликав. Після цього ОСОБА_1 випив приблизно 150 гр горілки та ліг спати. За деякий час його розбудили працівники поліції, яких викликала господарка будинку, та запропонували пройти обстеження на стан сп?яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, оскільки після того як припаркував автомобіль вживав горілку.

Захисник адвокат Геєць М.В. в судовому засіданні вказував, що в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та в межах яких суд розглядає справу, вина ОСОБА_1 не доведена будь-яким доказом. Так, захисник вказував, що протокол за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 не складався, ОСОБА_1 компенсував завданий збиток господарці будинку, внаслідок чого вважав, що немає потреби викликати поліцію. Прибувшим працівникам поліції ОСОБА_1 вказував на те, що він автомобілем не керував в нетверезому стані, а вживав алкогольні напої вже після того. Працівники поліції приїхали вже близько 21.00 години вечора, натомість як ОСОБА_1 керував автомобілем десь о 18-19 годині, після чого ліг спати. Підсомувуючи викладене, захисник просив закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Судом також переглянутий відеозапис, який не вказаний в якості додатку до протоколу, однак, DVD-R диск був доданий до матеріалів справи.

У відповідності до вказаного відеозапису зафіксоване спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. При цьому ОСОБА_1 категорично заперечує, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а якісь особи пояснюють лише, що він керував автомобілем, чого ОСОБА_1 і не заперечує.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, суд керується наступним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху(позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП, за якою складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом розглядається питання про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення виключно у межах дій, бездіяльності та обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, визначаючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в межах цієї справи, суд має вирішити чи доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Дослідженими судом доказами наявності в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не підтверджено, адже з того часу як особа керувала автомобілем та до моменту, коли працівники поліції запропонували пройти обстеження пройшов достатньо тривалий період часу та пояснення ОСОБА_1 про те, що він вжив горілку тільки після керування автомобілем, нічим не спростовані.

Відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, передбачена ст.130 ч. 4 КУпАП, натомість протокол про таке адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не складався.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про те, що досліджені безпосередньо судом та наявні в матеріалах справи докази, не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк