ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 335169 від 11.10.2021 року, ОСОБА_1 11.10.2021 року о 08 год. 58 хв. у м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 55, керуючи автомобілем «Шевроле», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_2 , який рухався попереду, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, порушивши вимоги п.п.13.1, 2.3. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, не визнав та дав суду пояснення про те, що 11 жовтня 2021 року здійснюючи рух по вул. В.Арнаутська о 08:30 год у напрямку автовокзалу в середньому ряду, не доїжджаючи перехрестя вулиць Рішельєвська змушений був застосувати екстрене гальмування, так як автомобіль «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_2 , різко, без включення показника повороту перестроївся у його ряд та різко загальмував та здійснив ДТП з іншим автомобілем, який рухався попереду нього, у зв`язку з чим він позбавлений був можливості уникнути зіткнення, але при цьому вживав заходів екстреного гальмування.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу та те, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З дослідженого судом відеозапису моменту дорожньо-транспортної пригоди, який був наданий суду притягуваним, вбачається, що водій автомобіля «Кіа», державні номерні знаки НОМЕР_2 , який рухався у крайній лівій смузі руху, не ввімкнувши показник повороту, різко перестроївся у середню полосу дорожнього руху, по якій рухався ОСОБА_1 , після чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, через такі події ОСОБА_1 змушений був екстрено загальмувати.

Положення автомобілів після зіткнення зафіксовані на схемі ДТП від 11.10.2021 року, відомості, внесені до якої підтверджують відеозапис оглянутий судом та пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, які є аналогічні тим, що надані були останнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушення п.п.13.1 та 2.3. Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2 своїми діями створив небезпеку для руху водію ОСОБА_1 , який вже не мав можливості уникнути події, тому слід зробити висновок про те, що дії водія ОСОБА_2 , що створив небезпеку для руху, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи показання ОСОБА_1 на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема відеозапису, схеми ДТП, суд вважає, що водій автомобіля «Шевроле», державні номерні знаки НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався з дотриманням Правил дорожнього руху України, не змінюючи при цьому напрямку свого руху та не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а фактичні дії водія ОСОБА_2 , який здійснював перестроювання, мали відповідати положенням п.10.1 ПДР України, який відповідно передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху але фактичні дії водія ОСОБА_2 , не відповідали цим вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Судом встановлено, що рухаючись на автомобілі ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено судом, здійснюючи перестроювання не показав поворот, та не впевнився, що такий маневр не створюватиме небезпеки для інших учасників дорожнього руху, яким став транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, суд констатує, за встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП.

При цьому, судом не беруться до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів провадження, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, дослідженими судом.

Таким чином, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи останнього відносно того, що він не порушував Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобівпри викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись ст.ст.283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/21105/21

Номер провадження №3/522/14061/21

Головуючий Русєва А.С.