Справа № 645/6439/20
Провадження № 3/645/31/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєва Е.Є., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Транс-Меліл , зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 498686 від 24 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 24.10.2020 року 11 годині 20 хв., знаходячись по вул. Шосе Салтівське, буд. 268, в м. Харкові, керував автомобілем І-VAN A07A1 державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирський перевезення на міському маршруті №38Е ст.м. Барабашова- Селище Кулиничі, перевозив пасажирів у кількості 36 осіб (тридцять шість), що на 14 (чотирнадцять) пасажирів, перевищувало визначено кількість місць даного транспортного засобу, для сидіння визначену реєстраційними документами, на вище вказаний автобус, чим порушив п. 15 ПКМ України №641 від 07.07.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та по суті пояснив, що 24.10.2020 він керував автобусом I-VAN номерний знак НОМЕР_2 та перевозив пасажирів за міським автобусним маршрутом загального користування № 38е «ст.метро Ак.Барабашова - Кулінічі». Біля 11 год. 20 хв. його зупинив інспектор УПП в Харківській області ДПП, який пояснив, що він порушив умови карантину, бо перевозив пасажирів у більший кількості, ніж мається місць для сидіння, визначеної технічною характеристикою транспортного засобу, та склав протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 498686 за ст. 44-3 КУпАП. Вважає, що даний протокол складено з порушенням вимог чинного законодавства. Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону, інших актів законодавства або рішень органів місцевого самоврядування. Тому при формулюванні суті правопорушення обов`язковим є зазначення рішення органу місцевого самоврядування (його частину, пункт), яке містить заборону щодо здійснення інкримінованих дій на території м. Харкова. Однак, згідно протоколу в формулюванні обвинувачення цього немає. Під час перевезення пасажирів по маршруту ОСОБА_1 , як водій автобусу, керуюся положенням «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176, посадовою інструкцією водія автобусу та правилами дорожнього руху України, змістом і вимогами яких не передбачено покладання на водія автобусу обов`язків щодо контролю кількості пасажирів, що знаходяться в салоні, здійснюють посадку - висадку, їх обмеження, а також права на заборону в наданні послуг з перевезення пасажирів, які бажають скористатися громадським транспортом. Окрім цього, під час експлуатації рухомого складу на маршруті він фізично не спроможний особисто обмежувати кількість пасажирів з конструктивних особливостей - автобусу, враховуючи, що робоче місце водія з пультом керування пасажирськими дверцятами знаходиться в ізольованій від пасажирського салону кабіні та пасажири відмовляються залишати салон автобусу, наполягаючи на тому, щоб він виконував свої обов`язки та їхав за маршрутом, бо їм необхідно їхати. Фізичну силу він застосовувати не можу, бо це протизаконно. Якщо буде зачиняти двері; коли пасажири заходять в салон, то він може їх травмувати, що також є протизаконним. Проте з боку пасажирів на його адресу висловлювалися погрози про фізичну розправу, якщо він не повезу їх, бо вони спізнювалися на роботу.

Також, представником ОСОБА_1 адвокатом Шевцовою Ю.В. було подано заяву про закриття провадження по справі, оскільки в протоколі не вірно зазначено норму закону, а саме в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 15 ПКМ України №641 від 07.07.2020 року, тоді як відповідно до ПКМ України №641 від 07.07.2020 року в редакції на час скоєння правопорушення, зазначені заборони містяться в п.п.14,11 ПКМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.

Обставини вчинення правопорушення зафіксовано матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 498686 від 24 жовтня 2020 року; поясненнями понятих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили порушення п. 11 ПКМУ № 641 від 22.07.2020 року, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських (АЛ 4389 до АПР18 498686).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Законом України № 530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст. 44-3, такого змісту: «стаття 44-3 Порушення правил щодо карантину людей.

Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до п.15 постанови Кабінети Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних Заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом COVID-19» передбачено, що «додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 Цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється:

1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос;

2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах;

3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності;

4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими' засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами;

провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень;

5) діяльність закладів культури і проведення культурних масових, заходів, крім роботи суб`єктів господарювання, пов`язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом;

6) приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів.»

Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України « Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 р. № 641 - На території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється:

1) проведення масових (культурних, спортивних, розважальних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), а також діяльність кінотеатрів та закладів культури з наповненістю кінозалів або залів понад 50 відсотків місць у кожному окремому кінозалі або залі. Організатор заходу є відповідальним за дотримання між учасниками фізичної дистанції не менше ніж 1,5 метра у разі проведення заходу із розміщенням учасників стоячи;

2) здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно ст. 117 Конституції України встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання.

Протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого суд розглядає справу по суті, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з істотним порушенням норм КУпАП, він не може слугувати як належний та допустимий доказ у справі.

За наведених обставин суд не зможе дійти висновку про наявність або відсутність ознак адміністративного правопорушення, про які зазначено у статті 9 КУпАП, оскільки не може вийти за межі обвинувачення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

За наведених обставин суд не зможе дійти висновку про наявність або відсутність ознак адміністративного правопорушення, про які зазначено у статті 9 КУпАП, оскільки не може вийти за межі обвинувачення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу, для належного оформлення.

Таким чином, враховуючи те, що суд не має повноважень на визначення кваліфікації дій правопорушника, а обставини викладені в протоколі, щодо кваліфікації вчиненого правопорушення вимагають визначення, суд приходитьдо висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44-3, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції адміністративний матеріал за ст. 44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 для належного оформлення.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя -