Справа №576/729/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сапон О. В.
Номер провадження 33/816/276/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/729/21 за апеляційною скаргою захисника КАНДЮКОВА Г. Г. на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.04.2021, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Кандюкова Г. Г.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат КАНДЮКОВ Г. Г. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки т/з в стані алкогольного сп`яніння він не керував, від проходження огляду у встановленому законом порядку не відмовлявся, дані про технічний пристрій, яким здійснено відеозапис, в матеріалах справи відсутні, показання поліцейського не можуть бути об`єктивними доказами у справі про порушення ПДР, зазначені в протоколі свідки безпосередньо судом не допитувались. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді як такий, що пропущений з поважних причин.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.04.2021 на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 20.03.2021 о 07:16 по вул. Центральній в с. Береза Шосткинського району водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Mersedes-Benz ML 320» р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в КНП «Глухівська міська лікарня» відмовився в присутності двох свідків.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Кандюкова Г. Г., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Рішення про накладення стягнення на ОСОБА_2 ухвалено суддею 21.04.2021, а апеляційна скарга подана 07.05.2021 після спливу передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку 05.05.2021, тому, враховуючи, що строк на апеляційне оскарження пропущений тільки на 2 дні, з метою забезпечення права особи на доступ до суду цей строк підлягає поновленню.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491212 від 20.03.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких 20.03.2021 близько 07:30 у їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі;

- показаннями в суді першої інстанції та апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_6 , згідно яких 20.03.2021 близько 07:00 знаходячись на чергуванні він помітив автомобіль «Mersedes-Benz ML 320, водій якого гучно кричав та нецензурно лаявся. Коли він підійшов до автомобіля, водій закрив вікно, від спілкування відмовився, завів автомобіль і поїхав. Наздогнавши вказаний автомобіль на вул. Центральній в с. Береза Шосткинського району вони його зупинили. За кермом перебував ОСОБА_2 , який виявляв наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння спочатку на місці зупинки т/з за допомогою технічних засобів, а потім в КНП «Глухівська міська лікарня», на що останній відмовився;

- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовано рух т/з «Mersedes-Benz ML 320 д. н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я останній відмовився.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою.

Що стосується доводів апеляційної захисника про те, що ОСОБА_2 т/з в стані алкогольного сп`яніння не керував і від проходження огляду на цей стан не відмовлявся, то вони є необгрунтованими і повністю спростовуються наведеними вище доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відеозаписами, показаннями свідка ОСОБА_6 , якими підтверджується факт як керування ОСОБА_2 т/з, так і його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Не можуть бути прийнятими до уваги також твердження апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу відеозаписів через відсутність в протоколі посилань на технічний засіб, оскільки положення ст. 256 КУпАП не містять такої вимоги щодо змісту протоколу.

Є неприйнятними доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказу показань свідка ОСОБА_6 через те, що він є працівником поліції, оскільки доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Та обставина, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу жодним чином не свідчить про його упередженість, необ`єктивність або ж яку-небудь зацікавленість як свідка, оскільки факт керування ОСОБА_2 т/з та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто обставини, які підлягають доказуванню в цій справі, встановлені не тільки з показань вказаного свідка, але і на підставі інших належних, допустимих і достовірних доказів, які узгоджуються між собою.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності та взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допущена суддею суду першої інстанції при виготовленні тексту рішення технічна описка у д. н. з. т/з «Mersedes-Benz ML 320 « НОМЕР_1 », у той час як вірним номером є « НОМЕР_2 », не тягне за собою скасування судового рішення, так як фактичні обставини справи, в тому числі й особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддею встановлені та викладені вірно, а також в повному обсязі відповідають тим обставинам, які зазначені працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана обставина ніяким чином не вплинула на законність і обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. При цьому будь-які технічні помилки чи описки, які не впливають на зміст судового рішення та не змінюють його суті, можуть бути виправлені самим суддею в порядку ст. 304 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику КАНДЮКОВУ Г. Г. строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.04.2021.

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.04.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника КАНДЮКОВА Г. Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов