ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8756/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення-

ВСТАНОВИВ:

З Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Кисві до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 459504 24.09.2021 ОСОБА_1 24.09.2021 року близько 19.00 год, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї тещі ОСОБА_2 .

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що він ніяких дій психологічного насильства не вчиняв, навпаки її теща постійно провокує конфлікти та сварки, примушуючи 1/2 домоволодіння відчужити на користь її онуки. Також пояснив, що є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , інша 1/2 частина домоволодіння належить ОСОБА_3 , яка є онукою потерпілої ОСОБА_2 , яка проживає в будинку. Також в будинку проживає його син ОСОБА_4 , його цивільна дружина ОСОБА_5 та її дочка. Будинок складається з чотирьох кімнат одна з яких є прохідною. З приводу користуванням будинком Дарницьким районним судом розглядалась справа, по який прийнято рішення 07.09.2021. Коли він відвідує будинок, ОСОБА_2 чинить перешкоди. 24.09.2021 ОСОБА_2 винесла на вулицю диван з кімнати. ОСОБА_1 прийшов для того, щоб допомогти його занести, але теща вчинила сварку, ображала його та перешкоджала заносити диван. Очевидцем подій була ОСОБА_5 . Така поведінка потерпілої направлена на позбавлення його права власності, вона не вперше ініціює конфлікти, телефонує онуці та викликає поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 показала, що 24.09.2021 за її проханням їй допомогли винести диван на вулицю, оскільки вона мала намір поставити в кімнаті диван для дочки онуки ОСОБА_3 , власниці будинку. ОСОБА_1 прийшов та почав її ображати на дворі, очевидцем чого була ОСОБА_5 , а коли вона зайшла до будинку, ОСОБА_1 став погрожувати її вбити, вона почала кричати на що прибігли сусіди.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що конфлікт на дворі ініціювала ОСОБА_2 , погрожуючи ОСОБА_1 та ображаючи його. Що відбувалось в будинку вона не бачила. Потерпіла створює нестерпні умови проживання для неї та її чоловіка та дочки, вони навіть вимушені готувати їжу в літній кухні. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . 21.10.2021 стосовно ОСОБА_2 , 1940 р.н., винесено терміновий заборонний припис на 10 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з потерпілим ОСОБА_1 . Заслухавши ОСОБА_1 , потерпілу та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи приходжу до висновку, що адміністративний матеріал не містить доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Ознаками психологічного насильства, зокрема, є: постійна образлива критика, маніпулювання, контроль над життям жертви; звинувачення, засудження, словесні образи; обзивання нецензурними словами, приниження; ігнорування як спосіб «покарання» (як серед дорослих, так і щодо дітей); покарання та погрози покарання, погрози життю й здоров`ю, заборона висловлювати свою думку, вільно пересуватися поза домом та спілкуватися з близькими; зняття людиною із себе відповідальності за негативний вплив на психологічний стан жертви; відмова спілкуватися, щоб змусити жертву почуватися винною, принизити її; ізолювання жертви від спілкування з друзями чи родиною, контроль над спілкуванням через прочитання особистої пошти і повідомлень у соцмережах; знецінення людини, цілковитий контроль над усіма сферами її життя.

Окремий конфлікт у сім`ї, випадкова образа, навіть повторювані сварки не можуть розцінюватися як психологічне насильство. Насильство - це свідома поведінка, використання власної переваги й контроль жертви. Це ускладнює для постраждалих ефективний захист почуттів та інтересів.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09 червня 2009 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні га інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, жодних доказів, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, матеріали справи не містять.

За таких обставин справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1) частини 1 статті 247, статями 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя М.О.Заставенко