Справа№409/1976/20
Пров.№3/409/12/21

П О С Т А Н О В А

20 січня 2021 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Титов А.О.

секретаря судових засідань Солдатенко А.О.

розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНПУ в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Білокуракине, Луганської області, гр.України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії БР № 032632 від 01.11.2020 року о 19 годині 25 хвилин 01.11.2020 року в с.Білокуракине по вул. Магістральна водій керував ТЗ ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки на алкотестері Драгер № 6810 та проведення такого огляду в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 ПДД, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП унормовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями частини 3 статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною 2 статті 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані направлення водія на огляд з метою виявлення стану сп`яніння та пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про те, що особа що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від якого було чутно запах алкоголю, в їх присутності на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд на предмет вживання алкогольних напоїв, а в подальшому був ознайомлений зі своїми процесуальними правами та змістом протоколу про адміністративне правопорушення від отримання якого відмовився.

В той же час в судовому засіданні особа що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції йому не пропонували, від проходження такого огляду він не відмовлявся, протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції йому вручений не був.

Європейський суд з прав людини у справі «Макеян проти Азербайджану» (заява № 46435/09) , серед іншого, вказував, що за загальним правилом, для того, щоб провадження було справедливим, суд має надавати більшого значення показанням свідка, наданим під час судового засідання, ніж протоколу його допиту під час досудового слідства.

З метою з`ясування дійсних обставин справи, зокрема, щодо яких маються суперечності у показаннях особи, що притягається до адміністративної відповідальності та наявних в матеріалах справи письмових поясненнях свідків, судом неодноразово здійснювались виклики свідків в судове засідання, проте, останні в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами й щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Зупинивши транспортний засіб та запідозривши у водія стан сп`яніння поліцейський повинен окрім питання проведення огляду на стан сп`яніння вирішити питання про унеможливлення керування транспортним засобом водієм у стані сп`яніння.

Таким чином, запідозривши у водія стан сп`яніння поліцейський повинен окрім питання проведення огляду на стан сп`яніння вирішити питання про унеможливлення керування транспортним засобом водієм у стані сп`яніння.

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102, поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частинами першою-четвертою статті 130 КУпАП проводиться тимчасове затримання транспортного засобу.

В той же час, в матеріалах справи відсутні відомості щодо тимчасового відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Враховуючи заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності щодо факту вчинення та обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, неявку свідків в судове засідання, невідсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування транспортним засобом, а також відсутності в матеріалах справи інших доказів, зокрема, відеозапису нагрудної камери працівника поліції, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А. О. Титов