Справа №: 700/659/21
Провадження № 3/700/345/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Сатанів Городокського району Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, депутата Лисянської селищної ради, до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 348/2021 від 16.09.2021 року, складеного начальником сектору протидії корупції управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Найчук Ганною Олександрівною вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Лисянської селищної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону прийняв рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів під час голосування «за» про проект рішення № 9-3/VIII «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва» від 14.04.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не згідний з протоколом та не вважає себе винним у корупційному діянні. Так, відповідно до протоколу йому ставлять в провину участь в голосуванні при наявному конфлікті інтересів за рішення № 9-3/VIII «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва». Проте, таке рішення за таким номером його особистих інтересів не стосується, оскільки в ньому йде мова про реорганізацію Хижинської філії КОЗ «Лисянський НВК» шляхом пониження до І ступеня. Крім цього, під час голосування за рішення №9-7/VIII «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва» він заявив на сесії про наявність у нього конфлікту інтересів, оскільки серед інших громадян, які бажали взяти у користування земельні ділянки і були зазначені у рішенні списком, було і його прізвище та ім`я. Вказане зафіксовано і у протоколі сесії. Свій голос «за» при голосуванні саме цього рішення він віддав не за себе, а за прийняття рішення стосовно інших громадян, про що й повідомляв на сесії. Також вважає, що за умови наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, він однак не може нести відповідальності, оскільки закінчилися строки притягнення до відповідальності. Факт голосування відбувся 14.04.2021, всі необхідні матеріали були отримані управлінням стратегічних розслідувань 15.05.2021, тому днем виявлення правопорушення не може бути дата складання протоколу 16.09.2021.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне діяння, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП та вважає, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Не заперечує, що в протоколі наявні певні розбіжності і неточності щодо номеру рішення та дати його голосування, але вважає, що це не є суттєвими недоліками, оскільки це технічні помилки.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, в силу ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх численних рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що дотримання органами державної влади або уповноваженими службовими особами встановленої законом процедури притягнення особи до юридичної відповідальності є невід`ємним елементом права особи на справедливий суд констатованого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже будь-яке відхилення від встановленого порядку є порушенням та не може гарантувати застосування до особи справедливих правових заходів закладених в нормах чинного законодавства.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП встановлено, що він, будучи депутатом Лисянської селищної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону прийняв рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів під час голосування «за» про проект рішення № 9-3/VIII «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва» від 14.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є депутатом Лисянської селищної ради Черкаської області та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Частиною другою статті 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому має бути чітко визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи; в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Конфлікт інтересів - це конфлікт між публічно-правовими обов`язками і приватними інтересами державної посадової особи, за якого її приватні інтереси, котрі випливають з її положення як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обов`язків або функцій.

Іншими словами, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і необов`язково призведе до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Таким чином, для реального конфлікту інтересів, характерна наявність трьох об`єктивних компонентів: приватний інтерес; службове повноваження, представницьке повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Відповідно до ч.1 ст. 19, ч.1 ст. 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить.

На сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Як встановлено матеріалами справи, на порядок денний дев`ятої сесії Лисянської селищної ради VIII скликання було винесено більше 10 питань, серед яких і проекти рішень про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва.

Відповідно до протоколу сесії депутат ОСОБА_1 перед голосуванням за проект рішення №9-7/VIII заявив про наявний у нього конфлікт інтересів, проте взяв участь у голосуванні. Однак, рішення №9-7/VIII прийнято не було, в зв`язку з тим, що не набрало більшості голосів.

Зважаючи на те, що рішення з цього питання прийняте не було, то відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між голосуванням та прийняттям рішення, тобто участь у такому голосуванні є здійсненням депутатом його представницьких повноважень, а не вирішенням його приватного інтересу. Дана позиція викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 р.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна стверджувати, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом (наприклад, сесією селищної ради). Згідно з положеннями ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які регламентують питання, що вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, тобто колегіальним органом, надання дозволу на отримання земельної ділянки у користування чи власність є виключною компетенцією ради. Іншими словами, прийняття рішення місцевою радою є колегіальною дією і окремий депутат одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається колегіальним органом більшістю голосів. Відтак відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між голосуванням окремого депутата та прийняттям рішення. Факт його голосування сам по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та юридичними наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим слід зазначити, що в разі, якщо, наприклад, депутат місцевої ради голосує за надання будь-якого дозволу особі, з якою пов`язаний родинними відносинами, то реальний конфлікт інтересів у такому випадку може мати місце лише у випадку, коли при прийнятті такого рішення необхідно зробити вибір між особою, з якою він перебуває в родинних відносинах, та іншою особою. Наведене відповідає висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького Н.А. від 29 квітня 2016 року № 126/50-е.

Крім того, суд враховує, що у формулювання суті правопорушення вказано про конфлікт інтересів у депутата ОСОБА_1 при прийнятті рішення за №9-3/VIII від 14.04.2020 року, проте рішення за цим номером і датою жодним чином не відображає обставин справи та не стосується інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи зазначені обставини, не вбачаю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Н.В.Бесараб