ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1592/21Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/633/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , гр-на України, який не працює, до адміністративної відповідальності притягався:

31 березня 2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт;

- 07 червня 2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ст.173 КУпАП, накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб;

- 26 серпня 2021 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ст.173 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 8 (вісім) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду, 19 жовтня 2021 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , словесно погрожував фізичною розправою, виражався нецензурними словами в сторону ОСОБА_2 , а також кинув каменем у вікно квартири останнього, завдавши матеріальних збитків, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою призначити йому більш м`яке стягнення.

Вказані вимоги мотивує тим, що накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту є занадто суворим та необґрунтованим, оскільки він визнав свою вину та щиро розкаявся.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами та правопорушником не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряється.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги в частині призначеного стягнення, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про те, що в даному конкретному випадку, особі, яка притягується за вчинення вказаного адміністративного правопорушення було призначено занадто суворе покарання, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, яке має бути призначено ОСОБА_1 , суддя, з врахуванням обставин справи та пояснень останнього, виходив з того що його дії носили суспільну небезпеку для оточуючих, зокрема він пошкодив вікно квартири потерпілого та словесно погрожував фізичною розправою.

З висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_1 систематично вчиняв аналогічні правопорушення протягом року і на шлях виправлення не став.

При цьому, ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, яке, відповідно до санкції ст.173 КУпАП, хоч і є суворішим видом стягненням, однак визначено у розмірі в межах санкції цієї статті і саме таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що він вину визнав, щиро розкаявся, враховуються апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни призначеного стягнення.

Отже, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ст.173 КУпАП.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя