ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1102/20 Номер провадження 33/814/111/21Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участі секретаря судових засідань Коротун І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 23.11.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, водія НВП «Глобинський свинокомплекс», такого, що 17.10.2020 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 17 жовтня 2020 року о 22-26 год по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Шишацького р-ну Полтавської обл. керував автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що: ОСОБА_2 не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, не був водієм, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_3 автомобілем; апелянт не погодився з результатами огляду на місці, однак останньому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, не роз`яснено навіть це право; направлення в медичний заклад не виписувалось; поліцейськими не здійснено затримання транспортного засобу та не відсторонено водія від керування автомобілем; газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» вичерпаний 10.02.2015, а тому огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, у зв`язку з чим результати проведеного огляду не могли бути використані як доказ; письмові пояснення свідків не можуть бути допустимими доказами по справі, оскільки дані пояснення написані власноручно поліцейськими і містять очевидно неправдиві дані.

Крім того, апелянт зазначає, що з 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, відповідно до якого відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння було виключено з частин першої та третьої ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КУпАП.

На офіційному сайті Верховної Ради України в КУпАП ч.1 ст.130 КУпАП станом на дату складення протоколу і дату подання апеляційної скарги викладена ще в редакції від 1.07.2020 та передбачає адміністративну відповідальність за «керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…».

На думку апелянта, в порушення вимог ст.256 КУпАП, суть правопорушення, зазначена в протоколі, не відповідає диспозиції, визначеній ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу та дату подання апеляційної скарги викладена в КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 «a» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість за обставин, встановлених судом підтверджується належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242117 від 17.10.2020 встановлено, що ОСОБА_2 17 жовтня 2020 року о 22-26 год по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Шишацького р-ну Полтавської обл. керував автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат огляду - 0,42 проміле алкоголю в крові (а.м.с.п. 3).

У вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки факту проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вказаний протокол, складений уповноваженою на це особою - інспектором СРПП №1 Шишацького ВП, підписаний останнім, свідками без будь-яких застережень чи зауважень, натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, отримання його копії та надання пояснень відмовилась.

Відповідно долученої до матеріалів справи роздруківки технічного приладу «Драгер» вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння 17.10.2020 о 23:07 за допомогою спеціального технічного засобу "Drager Alcotest 6810", результат якого показав 0.42 проміле алкоголю в крові. Як вбачається зі змісту даної роздруківки, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчено підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.4).

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведено у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, огляд проводився за допомогою приладу «DRAGER», результат - 0.42 проміле алкоголю в крові. У графі «з результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 й, окрім цього, наявні підписи свідків, що підтверджує присутність останніх під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці (а.м.с.п. 4).

Переглядаючи апеляційну скаргу та оцінюючи докази, досліджені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає, що дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242117 від 17.10.2020, роздруківки технічного приладу «Драгер» та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, повністю узгоджуються зі змістом відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції.

Так, з відеозаписів, що містяться на технічному носії інформації, вбачається, що ОСОБА_2 17 жовтня 2020 року о 22-26 год по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Шишацького р-ну Полтавської обл. керував автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений поліцією. Після зупинки поліцією, через декілька секунд ОСОБА_2 (0:31 хв відеозапису) вийшов з автомобіля через водійські двері. У ході спілкування з ОСОБА_3 працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено водія. На пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку апелянт відмовився, однак згодом погодився пройти такий огляд на місці за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер». Після чого, ОСОБА_2 у присутності двох свідків, продув «Драгер», результат якого показав 0.42 проміле алкоголю в крові, замість дозволеного 0.2 проміле. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_2 не висловлював незгоди з результатами пройденого огляду на місці, які були оголошені поліцейським. Від підписання протоколу та надання пояснень особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовилась у присутності двох свідків.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та повідомив, що 17 жовтня 2020 року о 22-26 год по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Шишацького р-ну Полтавської обл., він не був за кермом транспортного засобу, автомобілем керував ОСОБА_4 , який вийшов першим з автомобіля. Щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, апелянт зазначив, що випив келих пива.

Дані показання апелянта та доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, не був водієм, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_3 автомобілем, суд апеляційної інстанції оцінює критично та вважає такими, що направлені на уникнення від відповідальності за вчинене, оскільки спростовуються наведеними вище даними відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення.

Верховною Радою України, 22 листопада 2018 року, прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Вказаний Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у ст. 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Однак, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі ст. 8 Конституції України набув чинності в порядку ч. 5 ст. 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення ст. 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, апеляційний суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Законом України № 2617-VIII (до 01.07.2020) Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01.07.2020 і до 03.07.2020 такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 такі діяння знову віднесенні до ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_2 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП після 03.07.2020, а саме 17 жовтня 2020 року о 22-26 год по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Шишацького р-ну Полтавської обл. керував автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, апеляційний суд вважає, що положення ст. 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року № 1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Зважаючи на викладене вище, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що суть правопорушення, зазначена в протоколі, не відповідає диспозиції, визначеній ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу та дату подання апеляційної скарги викладена в КУпАП - є неспроможними.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, то вони також є необгрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до положень п.п.1,3 Розділу ІІ Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 №1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер - прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.

Згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилади електродіагностичні Alcotest 7410 Plus com, Alcotest 6510, Alcotest 6810 внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію № 7261/2007, строк дії якого вказано - до 10.02.2015.

Водночас у повідомленні заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" зазначено, що Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 Закону встановлено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Алконт 01СМ», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Зазначений термін міжповірочного інтервалу також узгоджується з даними сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 1.09.2014, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України фірмі Drager Safery AG & Co. KGaA, Німеччина, за яким газоаналізатори Alcotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці, міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки - 1 рік.

З роздруківки технічного приладу «Драгер», вбачається, що останнє калібрування спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 6810» здійснено 1.10.2020 (а.с.4).

Таким чином, зважаючи на те, що останнє калібрування спеціального технічного засобу "DragerAlcotest 6810" відбулось 1.10.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наступна обов`язкова повірка (калібрування) даного засобу повинна бути проведена не пізніше 1.10.2021, а тому, на момент проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 17.10.2020, газоаналізатор "DragerAlcotest 6810" відповідав пред`явленим до нього вимогам.

Тобто, на момент проведення огляду вказаний алкотестер був використаний поліцейськими в межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а тому підстав ставити під сумнів його результати у місцевого суду не було.

Викладене вище підтверджується також даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатору "DragerAlcotest 6810" №12-01/6837, з яких вбачається, що за результатами повірки, даний засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013; дане свідоцтво №12-01/6837 чинне саме до 1.10.2021 (а.с. 5).

Надуманими є доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не погодився з результатами огляду на місці, однак останньому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, не роз`яснено навіть це право, оскільки спростовуються даними відеозаписів, за якими після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_2 не висловлював незгоди з результатами пройденого огляду на місці, які були оголошені поліцейським. Водночас згідно долученої до матеріалів справи роздруківки технічного приладу «Драгер» та даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 погодився з результатами пройденого огляду на місці, що засвідчується його особистим підписом у відповідних графах зазначених вище доказів.

Зважаючи на те, що положення ст.266 КУпАП кореспондують, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди водія з результатами такого огляду, у даному випадку не було підстав для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, і, як наслідок, для складання працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими не здійснено затримання транспортного засобу та не відсторонено водія від керування автомобілем, то дані доводи також є необгрунтованими, оскільки апелянт у судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомив, що автомобіль після складання протоколу про адміністративне правопорушення забрав його батько, що підтверджує відсторонення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від керування транспорнтим засобом.

Аргументи сторони захисту про те, що письмові пояснення свідків написані власноручно поліцейськими і містять очевидно неправдиві дані, є неспроможними та такими, що констатуються з формальних підстав, оскільки кожне з пояснень містить особистий підпис свідка, що свідчить про правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.

Проте, враховуючи, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були допитані в суді першої інстанції, посилання місцевого суду на їх пояснення як на доказ винуватості ОСОБА_1 підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими поліції або посилатися на них. Однак, суд апеляційної інстанції констатує, що виключення пояснення свідків із доказової бази не може слугувати самостійною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки інші наявні в матеріалах справи докази, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, поза розумним сумнівом доводять факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, на підставі викладеної вище сукупності доказів, які взаємоузгоджуються між собою, апеляційний суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є водієм (посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 19.03.2015), що підтверджується повідомленням начальника Шишацького ВП ГУНП в Полтавській області та даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242117 від 17.10.2020 (а.м.с.п. 8).

Суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.33 КУпАП, правильно наклав стягнення на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, апеляційна скарга є необґрунтованою.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 23.11.2020 щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з її мотивувальної частини посилання суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 письмові пояснення свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В іншій частині постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 23.11.2020 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун