Справа №461/6151/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л.Д. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, перебуваючу за адресою м. Львів, вул. Сахарова, 2, працюючу начальником району контактно-кабельної мережі ЛКП «Львівелектротранс»,-

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2021 року, о 18 год. 54 хв., в м. Львові, по вул. Устиновича, 3, будучи посадовою особою, не вжила всіх заходів щодо утримання контактно-кабельної мережі тролейбуса, своєчасно не виявила недоліки, що призвели до обриву та падіння контактно-кабельної мережі (обриву кабелю). Вказане діяння стало супутньою причиною ДТП, за участі автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнала, провадження по справі просила закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На підтвердження своєї позиції надала суду відповідь Львівської міської ради, з якої вбачається, що контактна мережа тролейбуса на ділянці площа Св`ятого Юра, в межах вул. Устияновича - вул. Метрополита Андрея - вул. Шептицьких була закріплена, як основний засіб, за начальником району контактно-кабельної мережі ОСОБА_1 , але після реконструкції (2016р.) вищевказаної ділянки, стара контактна мережа була списана з балансу ЛКП «Львівелектротранс» і на даний час знаходиться на балансі замовника ЛКП «Львівавтодор».

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 4 ст.140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, за цією статтею КУпАП, може бути притягнута до відповідальності службова або посадова особа, до кола повноважень та обов`язків якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, з огляду на наступне. Як вбачається з відповіді Львівської міської ради, контактна мережа тролейбуса на ділянці площа Св`ятого Юра, в межах вул. Устияновича - вул. Метрополита Андрея - вул. Шептицьких була закріплена, як основний засіб, за начальником району контактно-кабельної мережі ОСОБА_1 , але після реконструкції (2016р.) вищевказаної ділянки, стара контактна мережа була списана з балансу ЛКП «Львівелектротранс» і на даний час знаходиться на балансі замовника ЛКП «Львівавтодор».

Наявні в матеріалах справи докази засвідчують наявність пошкоджень на проїжджій частині. Водночас, вказані докази самі по собі не доводять причетність ОСОБА_1 , до інкримінованого їй правопорушення.

Стаття 9 ЗУ «Про дорожній рух» встановлює, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів;

забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища;

забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях;

передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам;

визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів;

передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства;

проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше;

термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства;

впровадження на аварійно-небезпечних ділянках та місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху;

своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Статтею 24 цього ж Закону встановлює, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Статтею 21 цього ж Закону встановлено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв;

4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом;

5) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту безпеки автомобільних доріг або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Таким чином, контроль за автомобільною дорогою зобов`язані здійснювати власники автомобільних доріг або уповноважені ними органи, представником яких ОСОБА_1 , не являється.

Згідно ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП в ході розгляду справи є не доведеною.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на положення ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, беручи до уваги те, що будь-яких інших належних доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не надано, а досліджені в ході розгляду справи докази не доводять винуватість особи відносно якої складено протокол, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, а відтак провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.140, 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 Кодексу України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Д. Фролова