Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/705/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний код невідомий,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 181246 від 10.06.2021 року гр. ОСОБА_1 10.06.2021 року о 21 годині 30 хвилин, керував автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, та його представник направив на адресу суду письмові пояснення в яких вказав, що він не визнає своєї вини, оскільки 10.06.2021 року ОСОБА_1 знаходився в кафе «Всі свої», за адресою м. Яготин, вул. Шевченка, 139, де відпочивав з друзями. Його машина була припаркована перед кафе. Близько 21 год. 00 хв. присутні в кафе повідомили ОСОБА_1 про те, що чиєсь авто на паркові намагаються евакуювати. Вийшовши на вулицю він побачив, як біля його автомобіля стоїть евакуатор та машина поліції. На питання ОСОБА_1 , що сталося поліцейські пояснили, що з його машиною є якісь проблеми та вона знаходиться в розшуку. Останні на будь-які заперечення клієнта не реагували. Поліцейські запросили ОСОБА_1 в своє авто та попросили пред`явити права, останній пояснив їм, що права знаходяться в бардачку машини на евакуаторі, а тому зараз він не може їх дістати. Потім почали ставити питання чи вживав ОСОБА_1 сьогодні алкоголь, на що останній повідомив, що такі питання є недоречними, адже він не перебував за кермом авто, а знаходився в кафе. Поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що для того, щоб забрати авто він повинен завтра прийти до відділку поліції. Після цього вони відпустили його та поїхали разом з евакуатором. Прийшовши зранку до відділку поліції останній дізнався, що на нього складений протокол про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Жодних документів він не підписував та понятих вказаних в протоколі ніколи не бачив. Таким чином, подія та склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутні, зокрема: підзахисний не перебував за кермом автомобіля, а знаходився в кафе; в матеріалах справи відсутні допустимі докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та наявності суперечності між доказами; кваліфікація нібито дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП є помилкова, в зв`язку з відсутністю повторності; в справі відсутні докази відмови. Щодо неможливості притягнути до відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП особу, яка не керувала транспортним засобом, представник Павловського А.Ю. зазначив, що з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР № 181246 від 10.06.2021 року слідує, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, тим самим порушив п. 2.5 ПДР. З диспозиції ст. 130 КУпАП слідує, що в тому числі, відповідальність передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного. Тобто, особа, яка притягується до відповідальності повинна керувати транспортним засобом. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні ведійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Тому при постановленні рішення суд повинен керуватися стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» та принципом презумпції невинуватості. Так, стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, повинні тлумачитися на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. В матеріалах відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Так, згідно його пояснень, коли під`їхали поліцейські він не керував автомобілем, а сидів в кафе з друзями. Пояснення понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустими доказами з огляду на те, що: такі свідки були відсутні на місці події; їхні показання написані на бланку, які виключають формування показань іншого змісту; з показань не слідує, чи збігався момент нібито знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та момент керування ним автомобілем.; не зазначено ніяких контактних та ідентифікуючих даних понятих, крім ПІБ та адреси, ш;о унеможливлює їх виклик. Єдиним доказом, який би забезпечив відсутність розумного сумніву, в тому, що ОСОБА_1 міг керувати автомобілем, коли під`їхали поліцейські міг би бути відеозапис зроблений відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, але його додано не було, оскільки він би спростував все наведене вище. Таким чином, відсутня подія правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю. Щодо відсутності в матеріалах справи допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та наявності суперечності між доказами, представник ОСОБА_1 зазначив, що як вже вказано вище, ОСОБА_1 інкримінується нібито відмову від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння. На підтвердження, цього в матеріалах справи містяться протокол та пояснення понятих, які є недопустимим з огляду на наведене вище. Однак, поліцією до матеріалів також додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного від 10.06.2021 року, що спростовує всі обставини викладені в протоколі та поясненнях свідків. Так, з протоколу слідує, що він складений за адресою: АДРЕСА_2 за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. До цього протоколу додані пояснення свідків, які це нібито підтверджують. Однак, згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного від 10.06.2021 року ОСОБА_1 10.06.2021 року був доставлений до КПП ЯЦРЛ поліцейським ВП № 2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції І.М. Юхнюк. Тому з матеріалів не зрозуміло, як на ОСОБА_1 міг бути складений протокол за відмову від проведення огляду на стан сп`яніння, за адресою; м. Яготин, вул. Шевченка, 139, коли його поліцейські доставили до КПП ЯЦРЛ, що розташована за адресою м. Яготин, вул. Незалежності, 71 для проходження медичного огляду. Такі суперечності свідчать про фальсифікацію доказів поліцією в справі та викликають сумніви у їх достовірності. Докази відео фіксації відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в справі відсутні. Щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ч. 2 ст. 130 КУпАП, представник ОСОБА_1 зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР № 181246 від 10.06.2021 року ОСОБА_1 нібито вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Так, дійсно 07.10.2020 року на ОСОБА_1 був складений протокол ДПР 18 № 507666 про вчинення останнім правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, однак судове рішення, яке б встановлювало вину останнього відсутнє. 13.01.2020 року Яготинський районний суд Київської області в рамках справи № 382/1355/20 розгляну вказаний вище протокол та закрив справу в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, без встановлення вини ОСОБА_1 .. Таким чином, відсутні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, саме тому кваліфікація дій ОСОБА_1 не вірна та не утворює склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Норми КУпАП не передбачають перекваліфікації дій за вчинене правопорушення, передбачене. Більше того, КУпАП, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи. Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Крім того, ЄСПЛ зазначає, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росїї2, пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). Тому, суд не має повноважень самостійно змінити кваліфікацію дій ОСОБА_1 .. Окремо звернув увагу, що відповідно до п. 7 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Таким чином, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП провадження підлягає закриттю. Враховуючи наведене вище, просив закрити провадження у справі № 382/705/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудння 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. ст. 1, 3 ч. 2 ст. 19 Основного закону України).

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до розділу І п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним Наказом № 1452/735 віл 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, водій доставляється для проходження огляду до медичної установи.

Відповідно до п. 10 розділу II Інструкції №1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до розділу І п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним Наказом №1452/735 віл 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 10 розділу II Інструкції №1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з ст. 266 ч. 5 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи вище викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, свідки та особа, що склала проткол про адмінстартивне правопорушення відносно ОСОБА_1 не з`явились, тому пояснення свідків, що маються у матеріалах справи не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки зазначені пояснення не були надані безпосередньо судді, а також враховуючи, що з направлення на огляд водія щодо виявлення стану сп`яніння, вбачається, що особу на огляд доставлено у заклад охорони здоров`я, тому враховуючи вимоги ч. 2 ст. 62 Конституції України, якою встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя Кисіль О. А.