Єдиний унікальний номер 317/3773/20
Провадження номер 3/317/65/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 року м. Запоріжжя

Запорізьким районним судом Запорізької області в складі головуючого судді Громової І.Б., за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області Погосяна К.А., за участю ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, проживаючого та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі, за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 будучі згідно п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 подав несвоєчасно, без поважних причин, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), а саме лише 11.11.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі та просив суворо не карати.

Прокурор просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд заслухавши пояснення правопорушника і думку прокурора, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.05.2017 № 1519/5 «Перелік найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» Державна установа «Біленьківська виправна колонія № 99» (код ЄДРПОУ № 08563530) відноситься до установ виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» від 23.06.2005, підприємства установ виконання покарань є державними підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та професійно-технічне навчання засуджених.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Законом встановлено, що персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам молодшого начальницького складу присвоюються такі спеціальні звання: молодший сержант, сержант, старший сержант, старшина, прапорщик та старший прапорщик внутрішньої служби.

Відповідно до п. 1 Положення «Про Державну пенітенціарну службу України» Державна пенітенціарна служба України (ДПтС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Наказом № 93о/с від 30.03.2015 ОСОБА_1 , з 30.03.2015 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99).

Відповідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 45 Закону визначено, що до осіб, які зобов`язані подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначені у п. 1 п. п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З Закону.

Згідно з п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. З Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, ОСОБА_1 , займаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Біленківська виправна колонія № 99» відповідно до ст. 1, п.п. «ц» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

31.05.2018 наказом № 103/ОС-18 від 31.05.2018 «Про звільнення» молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_1 , було звільнено із займаної посади за пунктом 7 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Таким чином, ОСОБА_1 , після звільнення з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» був зобов`язаний до 1 квітня 2019 року подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення).

Згідно публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (гіперпосилання на Реєстр - https://public.nazk.gov.ua) ОСОБА_1 , подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за період 2018 року, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, лише 11.11.2020, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону, рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 , повідомив, що декларація особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ним подана несвоєчасно через те, що він не знав граничний строк подання такої декларації, а також через особисту зайнятість. Про будь які інші обставини, які б вказували на поважні причини несвоєчасного подання декларації він не повідомив.

Крім цього, обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 будучі згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 подав несвоєчасно, без поважних причин, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), а саме лише 11.11.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є: місце мешкання ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 , оскільки, декларація була поданим ним, саме по вказаному адресу.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 11.11.2020, тобто день несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Вказане правопорушення, пов`язане з корупцією має формальний склад, тобто є таким, що не передбачає наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони. У той же час, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення з формальним складом завжди є діяння. Отже, відсутність шкоди суспільним або державним інтересам від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього, не можуть бути підставами для застосування положень ст. 22 КУпАП.

Факт правопорушення підтверджується: поясненням ОСОБА_1 ; копією повідомленням ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» про факт неподання декларації ОСОБА_1 ; витягом з наказу № ІОЗ/ОС-18 «Про звільнення»; витягом з наказу № 930/С від 30.03.2015; копією витягу з зобов`язання ОСОБА_1 від 25.03.2018; копією попередження про необхідність подання декларації (після звільнення); витягом з єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за пошуковим запитом ОСОБА_1 ; декларацією особи яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення»; копією паспорту ОСОБА_1 ; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 було правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП , суддя приходить до висновку про необхідність накладення на правопорушника стягнення, достатнього для його виправлення та в межах санкції ч. 1 ст. 176-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» потрібно стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, ст. 40-1, ч. 4 ст. 85, ст.ст. 283, 284, 287-290 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Для сплати штрафу кошти перерахувати за реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Зап. обл/ТГ с. Біленьке/21081100

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку (IBAN): UA0008377

Код класифікації доходів бюджету: 21081100

Найменування: «Адміністративні штрафи та інші санкції»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

Для сплати судового збору перерахувати кошти за реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA 0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Б. Громова