28.07.2021 Єдиний унікальний номер 205/5631/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління державного агентства рибного господарства в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, яка мешкає у АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.85-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №046469 від 10.06.2021 року гр. ОСОБА_1 10.06.2021 року о 14 год. 15 хв у м. Дніпро, у Дніпровському водосховищі зберігав заборонені знаряддя лову ятері 3 шт: 1) L-1,5 м, Н-1 м, вічко 10 на 10 мм; 2) L-1 м, Н-0,6 м, вічко 10 на 10 мм; 3) L-1,5, Н-1 м, вічко 25 на 25 мм, чим порушив ст.3.14 «Правил любительського та спортивного рибальства, ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 85-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що біля Дніпровського водосховища має у власності гараж, який використовує для власних потреб, але виявлені в гаражі ятері у кількості 3 шт належать його знайомим, які залишили в гаражі свої речі, в тому числі ятері.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Диспозиція ч.1 ст.85-1 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність наступає за виготовлення, збут чи зберігання заборонених знарядь добування (збирання) об`єктів тваринного або рослинного світу, а також збут незаконно добутої продукції.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано рапорту, пояснень свідків на інших доказів на підтвердження того, що виявлені в гаражі ОСОБА_1 ятері належать саме йому.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення №046469 від 10.06.2021 р. не додано будь-яких інших доказів, які б відображали самого факту та обставин зберігання ОСОБА_1 заборонених знарядь лову.

Тому, на думку суду, до протоколу про адміністративне правопорушення, не було надано достатній обсяг доказів, що ОСОБА_1 10.06.2021 р. зберігав ятері, які являються забороненими знаряддями добування об`єктів тваринного світу.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 3.14 «Правил любительського і спортивного рибальства» та статей 63 Закону України «Про тваринний світ» не відбулось.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85-1 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.85-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.85-1 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.М. Таус