Номер провадження: 33/813/1251/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот розмірів, неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda MX-5, державний номер НОМЕР_1 , 28 червня 2021 року о 07 год. 50 хв., у м. Одесі, по вул. Середньофонтанській, 12А, стала учасником дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та залишила місце пригоди, у зв`язку з чим по даній події проводилися розшукові заходи.

На підставі вищевказаного працівниками патрульної поліції 06 липня 2021 року було складено протокол серії ААБ№ 021429 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП і направлено до суду для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3400 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 14.09.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 280 КУпАП (а.с.63).

Крім того, окрім апеляційної скарги, ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.75).

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції правопорушник ОСОБА_1 з`явилась, надавала суду свідчення щодо обставин справи, однак матеріали справи не містять доказів того, що в судовому засіданні оголошувалась постанова суду. Крім того, копія оскаржуваної постанови суду учасникам справи не направлялась, а була отримана ОСОБА_1 20.08.2021 року, що підтверджується розпискою, яка мається в матеріалах справи (а.с.26).

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №021429, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda MX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , 28 червня 2021 року о 07 год. 50 хв. у м.Одесі, по вул Середньофонтанській, буд. 12-А, стала учасником ДТП та залишила місце пригоди, по даній події проводились розшукові дії.

Цей протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою поліцейським 1 взводу 5 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП рядовим поліції Волощуком Є.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнавала та зазначила, що під час виїзду 28 червня 2021 року на інший автомобіль наїзд не здійснювала, а тому не залишала місце ДТП.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні, передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з п.п. 2.10. а) Правил дорожнього руху (далі ПДР) у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №021429 від 06 липня 2021 року;

- схемою місця ДТП з зафіксованими механічними пошкодженнями транспортного засобу;

- поясненнями учасників ДТП;

- рапортом працівників поліції;

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності висновку місцевого суду не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про те, що, наїзд на автомобіль вона не здійснювала та місце ДТП не залишала, повністю спростовуються схемою місця ДТП, де зафіксовано розташування транспортних засобів, та поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які узгоджуються між собою.

Також, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.,

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд повною мірою врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Разом з тим, при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції помилково зазначив про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 3400 грн., в той час як даний розмір адміністративного стягнення відповідає двохсот неоподатковуваним мінімумам від доходів громадян.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду змінити і замінити в її резолютивній частині слово: «п`ятдесяти» на слово: «двохсот».

В решті постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити, замінивши в її резолютивній частині слово: «п`ятдесяти» на слово: «двохсот».

В решті постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01.11.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда