Номер провадження: 33/813/794/21
Номер справи місцевого суду: 521/3347/21
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., Красюка В.Г., адвоката Данілова О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 20.02.2021 року о 23 годині 35 хвилин, у м. Одесі по вул. Дальницька, буд. 13, керував автомобілем «Mazda CX-7» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. За даним фактом 20.02.2021 року співробітниками поліції складено протокол серії ДПР18 № 287946 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)не можна вважати особу одночасно винною в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та у відмові у проходженні огляду на стан сп`яніння;

2)в протоколі ДПР18 №287946, де зазначаються час та дата вчинення правопорушення, міститься виправлення, яке унеможливлює точно ідентифікувати час вчинення правопорушення;

3)оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, то вважав, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, стане доказом його невинуватості;

4)судом першої інстанції в своїй постанові не зазначені прізвища та ініціали свідків, на пояснення яких він послався;

5) ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, однак він не працював, також не заперечував пройти огляд у медичному закладі, оскільки у стані алкогольного сп`яніння не перебував;

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Данілова О.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 287946 від 21.02.2021 року, з якого вбачається, що 20.02.2021 року о 23:35 год. в м. Одесі по вул. Дальницька, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda СХ» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 від підпису у протоколі відмовився.

-Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд було проведено у зв`язку із виявленими ознаками: нестійка хода, запах з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає дійсності. Результат огляду відсутній, свідки огляду: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

-пояснення свідка ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 20.02.2021 року за адресою м. Одеса, вул. Дальницька, 13 він був запрошений патрульними поліцейськими стати свідком того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на приладі Драгер на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на приладі Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

-пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 20.02.2021 року за адресою м. Одеса, вул. Дальницька, 13 його було запрошено патрульними поліцейськими стати свідком того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на технічному приладі Драгер на стан алкогольного сп`яніння. В його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі.

-відеозапис з бодікамер, який було долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 20.02.2021 року приблизно о 23:35 год. було зупинено в м. Одесі по вул. Дальницька, 13, за те що у його транспортному засобі не був підсвічений номерний знак. Коли з машини вийшов водій, у працівників поліції виникла підозра, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, оскільки було відчутно запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Працівник поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він спочатку відмовився. Потім передумав та сказав, що буде проходити огляд за допомогою приладу Драгер. Поліцейські пояснили ОСОБА_1 , що оскільки у них немає з собою приладу Драгер, то під`їде інший патруль та привезе його. За цей час ОСОБА_1 всіляко намагався домовитися з поліцейським про те, щоб тест за допомогою приладу Драгер не проходити і щоб його відпустили. Коли приїхав інший патруль та привезли прилад Драгер, ОСОБА_1 сказав, що буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак після того як приїде його приятель. Поліцейські пояснили ОСОБА_1 , що згідно чинного законодавства вони не повинні чекати нікого. Потім ОСОБА_1 сказав, що пройде огляд за допомогою приладу Драгер, тільки після того як поліцейські зателефонують та визвуть службу «тверезий водій», на цьому ОСОБА_1 постійно наполягав. Оскільки ОСОБА_1 всіма своїми діями уникав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими було зупинено двох свідків та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Тому посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, та вважає, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, є доказом його невинуватості не заслуговують на увагу з огляду на те, що дійсно він постійно говорив про те, що пройде тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, однак всіляко уникав такого огляду, висуваючи поліцейським постійні вимоги, а також вирішення справи іншим шляхом.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання вище оглянутих доказів недостовірними, оскільки вони зібрані у законний спосіб та узгоджуються між собою.

Довід апеляційної скарги про те, що в протоколі ДПР18 №287946, де зазначаються час та дата вчинення правопорушення, міститься виправлення, яке унеможливлює точно ідентифікувати час вчинення правопорушення, спростовується іншими доказами у справі, які узгоджуються між собою та підтверджують в своїй сукупності той факт, що дане правопорушення було скоєне 20.02.2021 року.

З підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відображена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 287946 від 21.02.2021 року, письмовим поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з бодікамери

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Інші посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки розцінюються, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 20.02.2021 року та інкримінуються ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції погоджується із доводом апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції в своїй постанові не вірно послався на кваліфікую дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Оскільки кваліфікація дій, яка ставиться в вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно матеріалам справи, має кваліфікуючу ознаку: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальній частині постанови суду першої інстанції посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів

Інших порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова