Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1364/21
провадження № 3/650/826/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого Сікора О.О., із секретарем Турчик Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого трактористом ПП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.10.2021 року близько 19-30 год. перебуваючі в п`яному вигляді за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 під час якої облаяв її грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, виходячи з такого.

Диспозиція ст. 173-2 ч.1 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачають відповідальність за ч.2 ст. 173-2.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за ст. 173-2 ч.2 КУпАП однак в матеріалах справи відсутній як доказ документ у вигляді засвідченої належним чином постанови відповідно до якої вказану особу протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так само, чинним КУпАП не передбачено повноважень суду для зміни кваліфікації дій особи, адже це суперечитиме наведеним засадам здійснення правосуддя.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП, що при судовому розгляді справи не може бути виправлене, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення відображену в протоколі, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі належить закрити відповідно до ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд роз`яснює, що притягнення особи до відповідальності за відсутності доказів її винуватості, навіть за умови визнання нею своєї вини в інкримінованому проступку, призведе до порушення її прав, оскільки обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення має бути встановлена на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, представлених та досліджених у чітко регламентованому законодавчому порядку.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, керуючись ст.ст. 247 ч.1, п.1, 251, 283, 284 КУпАП, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 510634 складеного 06.10.2021 року - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги особою, щодо якої її винесено 02.11.2021 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: О.О. Сікора