запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/532/21Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А.В.
Єдиний унікальний №937/2915/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.ст.124, 130 ч.4, 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Бондаря П.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бондаря Павла Юрійовича на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.06.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4, 130 ч.4,КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 03.04.2021 року о 22 год. 20 хв. в м. Мелітополі по пр. Б.Хмельницького, 78 на паркувальному майданчику АТБ ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Sonata державний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 211440 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Після чого, не дочекавшись оформлення даної ДТП в установленому законом порядку співробітниками поліції, залишив місце ДТП і через деякий час став вживати алкогольні напої.

ОСОБА_1 призначено адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 3 роки

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі захисник Бондар П.Ю., не оспорюючи фактичних обставин скоєного ДТП, просив скасувати постанову районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 та ст. 130 ч.4, КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі відсутності події адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з використанням приладу Drager Alcotest 6810, який не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Зокрема, вказаний прилад не має належної сертифікації, що є порушенням вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1413/27858 а також положень.2 ст. 266 КпАП.

Звертає увагу суду на відсутність достатніх доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та відсутність нагрудних відеореєстраторів у працівників поліції.

Також апелянт вказує на те, що районний суд своїм рішенням призначив адміністративне покарання ОСОБА_1 без встановлення його вини, а отже порушив вимоги чинного законодавства.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Бондара П.Ю., який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП ні ним, ні його захисником - адвокатом Бондарем П.Ю. не оспорюється.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП в повному обсязі підтверджені даними, що містяться

-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №160980 від 04.04.2021 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, місце пригоди залишив (а.с.28);

-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №161019 від 04.04.2021 року, згідно з яким вживав алкогольні напої, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю (а.с. 44);

-роздруківкою результату тесту №936 (а.с.41);

-поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 7, 30);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначений позитивний результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його кількісний показник - 1,19% (а.с.45);

-поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з яких вбачається, що 04.04.2021 року о 00:40 годині ОСОБА_1 пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора Drager Alcotest 6810 № 3562, результат якого склав 1,19 проміле алкоголю в крові (а.с.46, 47);

-DVD-R диском з відеофайлами (а.с.51)

Крім того підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КпАП вбачається й в його особистих поясненнях.

Твердження захисника про те, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними через те, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6810, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Alcotest Drager №6810 у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним.

Крім того, згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6810 відповідає, останню повірку зазначений технічний засіб пройшов 04.06.2020 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік.

Отже, використання медичного виробу газоаналізатора Alcotest Drager №6810 є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Alcotest Drager №6810.

Згідно ст. 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За сукупності матеріалів справи, зокрема пояснень свідків, в присутності яких ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, його особистих пояснень з приводу вживання алкогольних напоїв, апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 доведена у повному обсязі.

З приводу оскарження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП слід зазначити наступне.

Згідно п.1.3, 1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимог правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими, а особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ поліції Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Окремо слід зазначити, що п.2.10 «є» діючих правил дорожнього руху прямо обумовлює обов`язок водія, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Отже, водій ОСОБА_1 , розуміючи, що є учасником ДТП, зобов`язаний був діяти, виключно, відповідно до вимог діючого законодавства та виконувати обов`язки, покладені на нього правилами дорожнього руху. А прийняте ним рішення залишити місце ДТП судом сприймається як намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП.

Разом з тим, п. 2.11 ПДР чітко визначено порядок і умови врегулювання питань між учасниками ДТП, у разі відсутності за наслідками події потерпілих та наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного. Водії транспортних засобів, за умови чіткого дотримання визначених умов та вимог п.2.11 ПДР звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» -«є» п.2.10 ПДР.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КпАП адміністративних правопорушень доведена у повному обсязі.

Довод апелянта з приводу відсутності в постанові районного суду чіткого посилання на визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, що ставляться йому в провину, жодним чином не спростовує фактичних обставин справи, та не є тим порушенням, що тягне за собою зміну чи скасування судового рішення.

При цьому апеляційний суд зважає на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП (а.п.63), ст. 122-4 КУпАП (а.п. 63об.) і ч.4 ст.130 КУпАП (а.п. 65). Суд зазначив про необхідність об`єднання в одне провадження адміністративних матеріалів за вказаними статтями в одне провадження із наступним призначенням покарання у відповідності до ст. 36 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд зважає на те, що допущений районним судом недолік при складанні оскаржуваної постанови не може свідчити про відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діянні ОСОБА_1 .

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять у собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбачених ч.4 ст.130, ст.124, ст.122-4 КпАП адміністративних правопорушень.

При накладенні стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та всі обставини справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бондаря Павла Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.06.2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 937/2915/21