ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1204/21 Справа № 203/1871/21 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень в дохід держави. Цією постановою стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно з оскаржуваної постанови 30.04.2021 о 07-30 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_1 , на перехресті пр. О.Поля та вул. Ульянова в м. Дніпро, при перестроюванні не переконався в безпечності маневру в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем КІА д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити процесуальний строк на оскарження судового рішення, постанову скасувати та провадження у справі щодо нього закрити, на підставі ст. 247 КУпАП, через відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обгрунтовуючи поважність причин пропущення ним строку апеляційного оскарження, апелянт вказує на те, що повний текст постанови його захисником було отримано ввечері 25.06.2021, а тому, враховуючи вихідні дні, вважає, що процесуальний строк підлягає поновленню.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Так, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не повно відображає всі обставини справи, та його зміст суперечить дійсним обставинам та схемі ДТП, а докази які б підтверджували пошкодження транспортних засобів в матеріалах справи відсутні. До того ж, не було надано оцінки, тим обставинам, що пошкодження його транспортного засобу виникли не внаслідок вказаної ДТП. При цьому, відеозапис, який було досліджено в судовому засіданні та фото руху ТЗ, вказують саме на порушення ПДР іншим водієм - ОСОБА_2 , дії якого й мали наслідком вчинення ДТП, й процесуальний статус якого у справі судом не було встановлено належним чином. На переконання апелянта, суд не було надано належної оцінки відеозапису з камер відеоспостереження "Безпечне місто", з якого видно, що саме водій ОСОБА_2 , не дотримавшись безпечної дистанції між транспортними засобами, в порушення вимог ПДР, здійснюючи обгін з правого боку транспортного засобу під його керування, спричинив ДТП. Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження його винуватості, тому постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Жорніченка Д.В., які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, суд дійшов такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було оголошено резолютивну частину судового рішення, в той час, як його копію було отримано захисником 25.06.2021, тому апеляційний суд вважає процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови таким, що є не пропущеним.

Розглядаючи апеляційну скаргу захисника по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №179840 від 30.04.2021, схемою місця ДТП та фотознімках до неї, відеозаписами, на яких зафіксована ДТП.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм Daewoo Lanos н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем КІА д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, й тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП, судом не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, то вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Наявним у матеріалах провадження відеозаписом ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 встановлено, що водій ОСОБА_2 , проїжджаючи перехрестя рухався у своїй смузі руху, в той час як ОСОБА_1 , виїхавши на перехрестя опинився на зустрічній смузі, й перестроюючись в смугу, в якій рухався ОСОБА_2 , не переконався в безпечності такого маневру.

Більш того, як видно з наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 до спричинення ДТП мав об`єктивну можливість побачити, що у попутному напрямку рухається транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 .

Що стосується доводів апелянта про порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 , то вирішення цього питання не може бути предметом апеляційного розгляду, оскільки судовий розгляд здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який відомостей про такі порушення не містить та апеляційним судом таких не встановлено.

Інші доводи апелянта є надуманими та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях порушень ПДР України, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтованого доводу, який би давав апеляційному суду об`єктивні підстави ставити під сумнів висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко