Справа №: 148/581/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «РВО ІМУС», за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 099064, 25.03.2021 о 16:50 год., по вул. Незалежності, смт. Шпиків, Тульчинський район Вінницька область, водій керував транспортним засобом «Opel Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та надав покази, згідно яких, транспортним засобом не керував, за кермом був товариш, з яким приїхали на АЗС, і останній поїхав по своїх справах, а ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, щоб палити цигарку. В цей час, на АЗС приїхали люди та зробили зауваження, що палити цигарки на території АЗС заборонено, після чого у них виник конфлікт та останні викликали працівників поліції, які потім пропонували порушнику пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак ОСОБА_1 відмовився, оскільки не керував транспортним засобом і його працівники поліції не зупиняли. Також, працівники поліції пропонували пройти огляд в лікарні, однак привезли, останнього, до районного відділу поліції, а не в лікарню, хоча протокол вже був складали на території АЗС, для чого ОСОБА_1 привезли до відділу поліції йому не відомо. У подальшому його відпустили додому.

Представник адвокат Присяжнюк О.Г. у судовому засіданні підтримав заперечення, які ним подавались раніше щодо адміністративного протоколу, і просив закрити адміністративний матеріал за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки, відеозапис який міститься в матеріалах справи зроблено не зрозуміло яким пристроєм, в протоколі не зазначено, що долучаються будь-який відеозапис, відеозапис не безпреривний і на ньому не видно відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише зафіксовано факт, коли порушник просить пояснити причину, чому він повинен проходити огляд, оскільки працівник поліції його не зупиняли.

Також, в матеріалах справи відсутні будь які докази, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Разом з тим, за клопотання неодноразово викликались свідки, які зазначені в протоколі, однак у судове засідання вони не з`явились, які могли б надати суду покази, щодо спростування обставин зазначених у протоколі, або їх підтвердження, у зв`язку з чим, просив закрити адміністративний матеріал за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Крім того, подане заперечення адвокатом Присяжнюком О.Г. мотивовано тим, що провадження по даній справі, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з того, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором порушено вимоги ст. 255 КУПАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУПАП. Також, сторона захисту вважає, що долучений до протоколу відеозапис є неналежним доказом з цього приводу висловив позицію Верховний Суд у своєму рішенні від 15 листопада 2018 року № 524/5536/17 зазначає, що якщо постанова про притягнення особи до відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено правопорушення, цей доказ є неналежним. Пояснення є недопустимим доказом, так як, свідок відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зазначено ОСОБА_2 , з яким у ОСОБА_1 виник конфлікт на АЗС, тобто виникли неприязні відносини, тому даний свідок є зацікавленим у розгляді справи. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2021 серії ДПР18 № 099064 не зазначено часу вчинення адміністративного правопорушення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, що є обов`язковим, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП України. Крім цього, згідно протоколу вбачається, що «водій» керував транспортним засобом «Opel Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, однак не вказано, який же саме водій керував.

Свідки зазначені в протоколі у судове засідання не з`явилися, хоча своєчасно належним чином викликались та повідомлялись про дату і час слухання справи, однак відомостей про причину неявки до суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), направлення на огляд у медичному закладі (а.с. 4), пояснення (а.с. 5), оптичний диск з відеозаписом (а.с. 7), заперечення на протокол у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 40 46), суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, встановлено відповідальність за відмову проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Таким, чином покази надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та заперечення представником адвокатом Присяжнюком О.Г., під час розгляд адміністративного матеріалу, не спростовані дослідженими доказами, а саме: в протоколі зазначено, що керував транспортним засобом «водій», однак хто саме не вказано; досліджений відеозапис доданий до матеріалів справи, не містить фіксації керування транспортним засобом, саме ОСОБА_1 ; свідки зазначені в протоколі на виклик у судове засідання не з`явились, які могли б підтвердити, або спростувати факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки, та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 130, 247, 251, 266, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха