Справа № 206/1307/21
Провадження № 3/206/1247/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Поштаренко О.В.
за участю:
секретаря судового засідання: Дерця В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого завод ТОВ "СТЕКО" на посаді складальника склопакетів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП,
за участю особи стосовно якої складено
протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1
захисника-адвоката Маркело Л.В.

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська від УПП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.
07.06.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання захисника-адвоката Маркело Л.В., який діє в інтересах особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 про направлення матеріалів справи до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для доопрацювання з підстав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за адресою: АДРЕСА_2 , яка також і є місцем вчинення вказаного правопорушення. Проте вулиці з назвою «Червоногірська», як зазначено співробітниками патрульною поліції, якими було складено вказаний протокол в місті Дніпро відсутня, а найближча за назвою та географічно згідно з картою Google Інтернет мережі є вулиця «Святогірська».
Постановою суду від 07.06.2021 клопотання захисника було задоволено, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП було повернуто до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області - для доопрацювання.
13.07.2021 справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з УПП в Дніпропетровській області, після дооформлення.
Згідно з рапортом від 24.06.2021, складеним інспектором взводу 2 роти 4 батальону 3 УПП в Дніпропетровській області, лейтенантом поліції Юлією Аксініною, відповідно до якого зазначено, що місцем скоєнння правпорушення є вулиця Томська, 11, м. Дніпро, у зв`язку з чим просить внести зміни до протоколу серії ААБ №131501 від 17.03.2021.
Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 131501 від 17.03.2021 (із змінами), вбачається що 17.03.2021 о 04 год. 05 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Червоногірська, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi 80 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав в повному обсязі та суду показав, що 17.03.2021 приблизно о 04 годині 00 хв. він разом з колегами по роботі повертався додому з роботи, по якій саме вулиці не пам`ятає, де був зупинений співробітниками поліції. Останні обшукали автівку та всіх присутніх осіб в ній. Після чого, співробітниця поліція запропонувала йому пройти огляд на стан сп`яніння, не зазначаючи про те, що в нього виявлені будь-які ознаки сп`яніння та вказані ознаки остання також не перевіряла в нього. Крім того, зазначив, що в присутності свідків співробітники поліції не повідомляли свідкам, що в нього були виявлені ознаки сп`яніння, і що підставою для проходження ним огляду у медичному закладі, є виявлення ознак сп`яніння останніми, а лише зазначили, що виявлення ознак є формальністю. Вказані обставини зазначені на відео з бодікамер співробітників поліції. Разом з тим, зазначив, що співробітники поліції не попередили його, про те, що якщо він відмовиться від проходження, то його не допустять до керування транспортним засобом і він залишиться на дорозі та повідомили його про зазначену обставину, лише після складання протоколу. Від проходження огляду у медичному закладі він відмовився, оскільки був з пасажирами, була ніч і він не хотів залишати останніх на дорозі. В подальшому через деякий час до місця події прибула особа, якій було передано автівку, вони з останнім після складання протоколу проїхали до медичного закладу в м. Синельникове для проходження огляду, а саме здачі крові на аналіз, проте йому було відмовлено у зазначеному огляді, оскільки не було направлення на проходження огляду. Крім того, зазначив, що він працює на заводі ТОВ "СТЕКО" на посаді складальника склопакетів, огляд на стан сп`яніння у лікаря на вказаному підприємстві є обов`язковим. Того ж дня на початку зміну, його було оглянуто лікарем, стану сп`яніння у нього виявлено не було та він був допущений до роботи. За вказаних підстав, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що точної дати події не пам`ятає, у нічний час доби йому зателефонував ОСОБА_1 та попрохав приїхати та допомогти, а саме доставити авто. Приїхавши на місце події він оформив розписку, яку надав співробітникам поліції про те що він відвезе автівку ОСОБА_1 та останнього додому, та не буде допускати ОСОБА_1 до керма. Співробітники поліції на місці ходили, розмовляли та заповнювали якісь документи. Свідків на той час як він приїхав не було. Будь-яких дій співробітниками поліції, для встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 з боку працівників поліції не вчинялось. Після того, як співробітники поліції склали протокол, вони разом з ОСОБА_3 поїхали одразу до медичного закладу в м. Синельникове, для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, проте їм відмовили у медичному закладі у проходженні огляду, оскільки у них не було направлення для проходження вказаного огляду, співробітниками поліції їм вказане направлення не було надано. Після цього, він відвіз ОСОБА_1 додому, припаркував авто останнього та поїхав додому. Разом з тим зазначив, що вони тривалий час перебували на місці події, оскільки співробітники поліції тривалий час складали документи.
Захисник-адвокат Маркело Л.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав суду відповідну заяву.
В судове засідання викликався інспектор взводу №2 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Аксініна Ю.О., якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак остання до суду не з`явилися та надала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі.
Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , захисника-адвоката Маркело Л.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до вимог ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення одним із доказів про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП,
Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного розв`язання справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказані положення Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Натомість, в порушення вимог вищезазначеної Інструкції ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 не встановлювалися.
Зазначена обставина підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на диску для лазерних систем зчитування інформації, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення та який досліджено в судовому засіданні, на якому співробітник поліції повідомляє свідкам, що встановлення ознак, є формальністю і вони співробітники поліції не лікарі і тільки фіксують відмову водія, а не наявність чи відсутність ознак відповідного сп`яніння у останнього (04 год. 18 хв. на відеозапису).
Проте відповідно до п. 6 Розділу X Інструкції, визначено, що процедура вимагає обов`язкової фіксації свідками ознак сп`яніння водія і його дії, щодо ухилення від огляду.
Відомості щодо наявності свідків вносяться у протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Натомість, з наявних матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП можна встановити, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.
Однак, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. (а.п. 2,3). Відтак, із зазначених пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння.
Крім того, факт відсутності встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 підтверджується самим відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції, на якому не міститься встановлення ознак сп`яніння співробітниками поліції у водія ОСОБА_1 , також відсутність встановлення ознак співробітниками поліції у ОСОБА_1 підтвердив допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_2 . Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Натомість в матеріалах справи є направлення (а.с.4) яке не містить обов`язкових реквізитів, а саме не зазначено відомостей про особу яка його склала, у зв`язку з чим, суд вважає, що вказане направлення не є належним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 .
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131501 від 17.03.21 місцем складання протоколу та місцем вчинення правопорушення зазначені АДРЕСА_2 . Згідно ж рапорту поліцейського, який складав протокол, від 24.06.2021 року він просить внести зміни до протоколу та зазначити місцем його складання АДРЕСА_3 . Попри це, ніяких змін ні щодо місця складання чи місця вчинення правопорушення співробітником поліції, після направлення справи на доопрацювання не вносилось, що фактично позбавляє суд можливості встановити місце вчинення правпорушення ОСОБА_1 по вул. Червоногірськькій, 11 в м. Дніпро.
Враховуючи, викладене, та ту обставину, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Така ж позиція викладена в ч. 5 ст. 266 КУпАП де зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Також необхідно зазначити, що у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Отже відповідно, до цього принципу, будь які рішення, що прийняті на основі недопустимих доказів є також такими, що не відповідають вимогам Закону.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.
Так, протокол про адміністративне від 17.03.2021 серії ААБ № 131501, складений відносно ОСОБА_1 не може сам по собі бути визнаний беззаперечним доказом вини останнього в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-
ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко