справа № 204/7535/20
провадження № 3/204/386/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, працюючого КП «Гідроспоруди», проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 216550 від 02 листопада 2020 року, 02 листопада 2020 року о 08 годині 30 хвилин в м. Дніпро, заступник начальника КП «Гідроспоруди» ОСОБА_1 , не виконав вимогу від 26 жовтня 2020 року № 328/41/19-2020, щодо приведення до належного стану решіток зливних каналізацій, термін виконання вийшов 30 жовтня 2020 року, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 188-28 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими свідченнями і документами.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 216550 від 02 листопада 2020 року відповідальною особою не було долучено належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду заступника начальника КП «Гідроспоруди» ОСОБА_1 , а також не було додано належним чином завірену копію посадової інструкції ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості, визначити суб`єкта правопорушення, оскільки суб`єкти за ст. 188-28 КУпАП є спеціальними.

Окрім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 216550 від 02 листопада 2020 року зазначено, що до протоколу додається фото. Проте, як вбачається з матеріалів справи, до протоколу не було долучено фото. Згідно пояснень ОСОБА_2 , які були долучені до матеріалів справи, фотоматеріали не має можливості долучити, оскільки станом на 01 грудня 2020 року усі недоліки, зазначені у вимозі (приписі) усунені.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Так у рішенні від 09 жовтня 2008 р. у справі «Абрямян проти Росії» п.п. 34,35 Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неодноразово направлялась до Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для належного оформлення, а саме постановами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року та 16 грудня 2020 року.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 251, 255, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-28 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом деся ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Некрасов