ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7916/20 Головуючий суддя І інстанції Довготько Т.М.
Апеляційне провадження № 33/818/630/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 13.05.2020 року о 03год. 24хв. в м. Харкові по пр. Ювілейному, біля будинку № 66 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ E200, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26, відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом; у протоколі суть порушення сформульовано незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві; у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду; в протоколі не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я; у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння; водія не відстороняли від керування; суд не викликав і не допитав свідків в судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав, судову повістку не отримував, у зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки зі зворотнім повідомленням, яку він отримав 19.06.2021, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 40). ОСОБА_1 також додатково направлялося повідомлення про місце, дату та час апеляційного розгляду (а.с.48).

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 11.08.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інспектора Яншинського О.О. (а.с. 36-39, 41-46), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі та без участі апелянта, який без поважних причин не прибув в судове засідання та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.

З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №140293 від 13.05.2020 року;

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у встановлений законом спосіб в ОНД за адресою: м. Харків, вул. Шевечнко, 26.

-відеозаписі події;

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що 13.05.2020 року о 03 год. 24 хв. в м. Харкові по пр. Ювілейному, біля будинку № 66 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ E200, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Водій в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд на місці або у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, в графі «Пояснення особи, яка притягається відповідальності, по суті порушення» зазначив, що «незгоден», але будь-яких зауважень щодо його змісту чи доповнень не висловлював.

Крім того, вказані в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №140293 від 13.05.2020 року, відповідно до яких вбачається, що 13.05.2020 року ОСОБА_1 в їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Також ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.3).

З наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння дійсно були присутні свідки, що свідчить про об`єктивність їх письмових пояснень (а.с.5).

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але судові виклики повернулися на адресу апеляційного суд у зв`язку з тим, що адресати відсутні за вказаною адресою. Інших відомостей про місце мешкання свідків, окрім тих, що зазначені ними в своїх письмових пояснення (а.с.8, 9), матеріали справи не містять, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості здійснити інші заходи щодо виклику цих свідків, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Крім того, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та у лікаря-нарколога в медичному закладі в присутності двох свідків, поліцейськими були роз`яснені ОСОБА_1 його права, останній не заперечував щодо відомостей, що зазначені в протоколі, та дій працівників поліції (а.с.5).

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія на проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними, оскільки спростовуються відомостями матеріалами судового провадження. Згідно даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 13.05.2020 року серії ОБ №140293, поліцейським Радченко А.О. встановлено особу водія ОСОБА_1 , його паспортні дані, ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим водія направлено на огляд у заклад охорони здоров`я (арк.7).

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд провів розгляд адміністративної справи за його відсутністю та свідків, чим порушив право на захист не надавши можливості надати докази щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний, що справа перебуває в провадженні Московського районного суду м. Харкова, йому направлялися судові виклики для участі в судовому засіданні (арк.11, 12, 14), а також він самостійного міг дізнатися через загальнодоступний офіційний сайт Судової влади України про стан розгляду справи, дату та час призначених судових засідань, а тому не був позбавлений процесуальної можливості безпосередньо приймати участь під час судового розгляду та заявляти відповідні клопотання, в тому числі щодо виклику та допиту свідків у цій справі.

Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в провадженні районного суду перебувала з 21.05.2020 року, а оскаржувану постанову було ухвалено 11.08.2020 року.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні, а також щодо не виклику у суд першої інстанції свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, суд зазначає наступне.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був запинений за адресою: м.Харків, пр-т Ювілейний біля буд.66, тобто біля його місця мешкання (пр-т Ювілейний, буд.68) (арк.3).

Відповідно до відомостей відеозапису, долученого до матеріалів справи, 13.05.2020 року ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що не має наміру у цей день керувати транспортним засобом (арк.5).

ОСОБА_1 також не оскаржував дії працівників поліції в установленому законом порядку, а апеляційні доводи його про не відсторонення від керування транспортного засобу не свідчить про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №140293 від 13.05.2020 року.

Крім того, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також подавав відповідної скарги на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 03.12.2019 року внаслідок складання нею іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.4), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно відомостей відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції також роз`яснювали ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.5).

Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що 13.05.2020 року о 03год. 24хв. в м. Харкові по пр. Ювілейному, біля будинку № 66 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ E200, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26, відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під діюспеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з різних джерел, але узгоджуються між собою, та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков