Справа № 348/1005/21
Провадження № 33/4808/750/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Левкуна Дмитра Дмитровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Левкуна Дмитра Дмитровича на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, українця, громадянина України,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнено судовий збір, -

ВСТАНОВИТИ:

В апеляційній скарзі захисник Левкун Д.Д. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що складений протокол не відповідає вимогам, передбаченим ст. 256 КУпАП та Інструкції, з таких підстав: 1) відсутність чіткого переліку документів, що додається до протоколу, зокрема відеозапису, а тому, на думку апелянта, вказаний доказ є неналежним, про що прямо вказано в позиції Верховного Суду у справі №524/9716/16-а; 2) не доведено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 в той час, коли він ремонтував автомобіль, а не керував ним. Стверджує, що проведений працівниками поліції огляд є недійсним, згідно приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Судом першою інстанції встановлено, що 30.04.2021 року близько 00-53 год. в с.Пнів по вул. С.Стрільців, Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», в присутності двох свідків. Згідно результату тесту від 30.04.2021 року, ступінь сп`яніння ОСОБА_1 станом на 01-22 год. становив 1,33 %.

В судове засідання не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В судове засідання з`явився захисник Левкун Д.Д., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, й який повідомив, що його підзахисному ОСОБА_1 відомо про час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте у зв`язку із зайнятістю він не зміг прибути у судове засідання й просив розгляд справи провести у його відсутність.

Враховуючи наведене вище, вважаю за можливе апеляційний розгляд провести у відсутність ОСОБА_1 , якого належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник Левкун Д.Д. підтримав доводи апеляційної скарги, просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - залишити без задоволення, постанову суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Оскільки апелянтом пропущено строк на незначний термін, а саме лише на 1 день (останнім днем подачі апеляційної скарги є 08.11.2021 року), що підтверджується штампом суду з датою подачі 09.11.2021 року (а.п. 28), то вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

По суті заявлених апеляційних вимог, доходжу наступного висновку.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставинами, так й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції мав достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті доведеності обвинувачення останнього у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458966 від 30.04.2021 року (а.с. 2); роздруківкою приладу «Драгер» з показником 1,33% (проміле) (а.п. 1); актом огляду (а.п. 3); поясненнями 2-х свідків (а.п. 4-5); рапортом поліції (а.п. 8); змістом відеозапису, що міститься на компакт-диску «DVD-R» (долученого до справи а.п. 9).

Вважаю, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку, а тому відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності. Вказані докази, є належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі наголошував на тому, що не доведено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 в той час, коли той ремонтував автомобіль, а не керував ним.

Проте вказані доводи апелянта не є слушними, оскільки спростовуються змістом відеозапису, на яких чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 розпаковує герметично запакований мундштук у присутності свідків, й проходить огляд за допомогою приладу «Драгер», результат якого становить 1,33 % (проміле). Жодних заперечень з приводу результатів огляду ОСОБА_1 не висловлює.

Аналізуючи зміст долученого відеозапису, доходжу висновку, що огляд ОСОБА_1 проводився працівниками поліції за згодою останнього на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків технічним приладом Алкотестер Драгер, результат якого був позитивний, незгоду з яким, останній, не висловлював.

Оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, й за умови погодження ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, вважаю, що поза всяким розумним сумнівом доведено факт, що саме ОСОБА_1 є водієм й який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час проведеного огляду не висловлював жодних тверджень про те, що він не керував транспортним засобом, що й свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично погодився з тим, що він є водієм транспортного засобу.

Вказану позицію апелянт висловив лише в апеляційній скарзі, що розцінюю як спосіб захисту останнього з метою уникнення від відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема в частині незаконності дій працівників поліції під час проведення огляду, а також відомостей щодо оскарження таких дій та його результатів особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

Також відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи.

Дослідженими доказами встановлено законність дій працівників поліції, які під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Тому, доводи апелянта про те, що проведений працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння, є недійсним, згідно приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що відсутність чіткого переліку документів, що додається до протоколу, зокрема відеозапису, свідчить про його неналежність, з посиланням на позицію Верховного Суду у справі №524/9716/16-а, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки приписами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт обґрунтовує свої вимоги з посиланням практику в адміністративному судочинстві. Проте, положення КАС України застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. КАС України не регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення в судах.

Крім того, ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не містить прямого обов`язку працівників поліції на вимогу щодо зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він є належним доказом.

Долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з достатньою повнотою відображають процес фіксування огляду за участю двох свідків, проходження огляду, в ході якого, визнано що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Вказані вище відомості повністю узгоджуються із суттю пред`явленого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458966 від 30.04.2021 року, а також зі змістом пояснень двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 2, 4, 5).

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова є незаконною та необґрунтованою, або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Левкуну Дмитру Дмитровичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Левкуна Дмитра Дмитровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло