Номер провадження: 33/813/878/21
Номер справи місцевого суду: 522/8725/21
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Воронова Є.Р.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295555, в якому було зафіксовано, що 29.04.2021 р. о 20 год. 35 хв.в м. Одесі по вул. Академічна 26, він керував автомобілем «GROZ TARGET» д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARLM-0426. Результат огляду становить 1,21 % проміле.

28 травня 2021 року постановою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) гривні (а.с.14-15).

03 червня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року. Апелянт наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, викладених в протоколі та акті огляду, а також у протоколі зазначено, що додається відеозапис, а як зазначає апелянт, матеріали справи не містить вказаного відеозапису. Також, апелянт вказує на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, апелянт наголошує, що факт проведення огляду на стан сп`яніння без двох свідків підтверджується даними в матеріалах справи. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , не погодився з результатами огляду, а працівники поліції не забезпечили проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я. Тому, апелянт просить суд закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18).

10 серпня 2021 року в судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник Губський А.В. які надали свої пояснення по обставинам справи, а саме пояснили, що ОСОБА_1 не рухався на транспортному засобі, а стояв, коли до нього підійшли працівники патрульної поліції. Крім того, до апеляційного суду було подано клопотання про визнання недопустимим доказом відеозапису події, що була витребувана судом апеляційної інстанції, оскільки до матеріалів справи в суді першої інстанції не було залучено його. Також звертали увагу суду на те, що адвокат своєчасно прибув в суд, за вимогою судді викликав свого клієнта для особистої участі в судовому засіданні, проте незважаючи на очікування до 14-00, судовий розгляд так і не відбувся.

В матеріалах адміністративної справи відсутня аудіофіксація процесу розгляду адміністративної справи, так само як протокол судового засідання, хоча згідно зі ст. 129 Конституції України однієї з засад судочинства є повне фіксування його технічними засобами. За таких обставин надаючи оцінку доводам апеляційної скарги слід виходити з наступного.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення апелянта та його адвоката, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки вміст алкоголю в крові водія ОСОБА_1 склав 1,21 проміле за результатами тесту проведеного «Драгером» ARLM-0426, то за таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, вказаний висновок було зроблено з порушенням норм процесуального права.

Так, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). В контексті цієї справи, ОСОБА_1 та його адвокату повинна була надатись можливість особисто висловитись по суті справи, що б, зокрема, не тільки свідчило про практичну реалізацію права на суд, але й дозволило б усунути окремі недоліки надісланого до суду провадження, зокрема, в частині не доданого до них відеозапису події, посилання на які містяться в протоколі.

Крім того, надаючи оцінку процесуальної діяльності суду першої інстанції, слід врахувати те, що в рішенні суду першої інстанції від 28 травня 2021 року на ОСОБА_1 було накладено лише штраф у вигляді тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, а саме 17000 грн, однак санкція ст. 130 КУпАП передбачає крім штрафу також позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Як вбачається з матеріалів справи 14 червня 2021 року, судом першої інстанції було прийнято ухвалу про виправлення описки, якою ОСОБА_1 також було позбавлено права керування на один рік. Фактично в порядку виправлення описки до особи було застосовано адміністративне стягнення, яке хоча і передбачено в межах санкції статті 130 КУпАП, проте щодо якого відсутні докази його призначення в судовому засіданні 28 травня 2021 року. Так само в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 та/або його адвоката про час та місце проведення судового засідання на 14 червня 2021 року, що є самостійною підставою для скасування прийнятого процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в контексті ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Факт знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується матеріалами справи, зокрема, роздруківкою тесту на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого в крові ОСОБА_1 зафіксовано зміст алкоголю 1,21 проміле, відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно апеляційний суд вважає доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Кваліфікуючі обставини не встановлені.

При цьому посилання апелянта на те, що він не знаходився у транспортному засобі та не керував ним відхиляються апеляційним судом, оскільки альтернативного обґрунтованого пояснення щодо зафіксованих на відео подій, зокрема свого стану, знаходження власного автомобіля на дорозі, а також подій, які їм передували апеляційному суду не було надано.

Так само відхиляється клопотання апелянта та представника апелянта про визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки в додатках до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено те, що відеозапис додається до протоколу, однак в матеріалах справи, який надійшов до суду, він був відсутній.

Відповідно апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову по суті надісланих матеріалів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк