Справа № 594/68/21
Провадження № 3/594/56/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від заступника начальника Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, фізичної особи - підприємця,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 714180 від 05 січня 2021 року, 05 січня 2021 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с.Глибочок Борщівського району здійснювала господарську діяльність у магазині Продукти не нанісши маркування для перебування в черзі з дотримання дистанції між відвідувачами не менш як 1, 5 метра, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП. .

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, при цьому пояснила, що вона є власником магазину, в якому безпосередньо здійснює торгівлю. Найманих працівників у неї не має. Кожного дня та декілька разів на день наносить маркування на підлогу для дотримання дистанції між відвідувачами магазину. Проте у зв`язку з погодними умовами, вона змушена часто протирати підлогу в магазині для підтримання чистоти в такому, а тому розмітка під час прибирання змивається. На час перевірки працівниками поліції магазину, розмітка була нанесена на підлогу, проте частково була стерта відвідувачами. Окрім того зазначила, що магазин є невеликий за своєю площею, а тому вона не допускає, щоб у магазині одночасно перебувало більше, ніж двоє покупців, таким чином повністю дотримуючись введених у зв`язку з карантином обмежень щодо торгівлі продуктовими товарами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Однак в протоколі не зазначено нормативно-правовий акт, вимоги якого порушила чи не виконала ОСОБА_1 .

Окрім того, доказів того, що в магазині, власником якого є ОСОБА_1 , не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра, матеріали справи не містять, крім протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не зафіксована вказана в ньому подія.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові у справі N 338/1/17, згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано DVD диск із фрагментом відео, знятим на планшет Хуавей 101461678, після відтворення якого, ОСОБА_1 пояснила, що відео не з її магазину, у її магазині обстановка зовсім інша, і за прилавком стоїть не вона.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не має належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КК України.

Керуючись ст.245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя: