Номер провадження: 33/813/1399/21
Номер справи місцевого суду: 521/8431/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039316 від 31.05.2021 року, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Магістральній у місті Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 04 жовтня 2021 року адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження представник зазначає, що текст оскаржуваної постанови представник апелянта отримала лише 24 вересня 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- з матеріали справи не вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керувала транспортним засобом;

- у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу;

- у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія, а відтак неможливим є позбавлення його права керування транспортними засобами;

- ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише був незгодний проходити огляд за допомогою пристрою «Драгер»;

- поліцейськими не було залучено свідків для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння;

- ОСОБА_1 є громадянином Грузії, який не володіє українською мовою, а отже не міг розуміти причину і підставу зупинки, усвідомлювати всі свої права та обов`язки. У суді першої інстанції адвокатами Зегінідзе Левана було повідомлено суду про необхідність залучення перекладача, що було судом проігноровано;

- наявний у справі відеозапис нагрудних камер поліцейських не свідчить про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння;

- у матеріалах справи відсутні данні про перевірку стану особи технічним засобом «Драгер»;

- відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- протокол про адміністративне правопорушення було складено без присутності ОСОБА_1 , на підпис йому надано не було, у наданні письмових пояснень до такого протоколу йому було відмовлено, покази свідка з боку ОСОБА_1 внесено не було, копію протоколу ОСОБА_1 надано також не було.

Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 , поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови адвокатом Зегінідзе Левана було отримано не 24.09.2021 року, а 23.09.2021 року, тим не менш, зважаючи, що апеляційну скаргу адвокатом Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 було направлено 04.10.2021 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, з огляду на дотримання представником Зегінідзе Левана десятиденного строку з дня отримання копії повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039316 від 31.05.2021 рок, відповідно до якого водій ОСОБА_2 керував автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Магістральній у місті Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306;

-відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи, з якого вбачається, що 31.05.2021 року в м. Одеса по вулиці Магістральній працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки працівниками поліції було виявлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), з огляду на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest. Протягом бесіди із представниками поліції водій відмовився проходити огляд на місці зупинки та наполіг на проходженні медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, через що працівниками поліції було повідомлено водія про те, що до закладу охорони здоров`я його відведуть на службовій машині, після чого ОСОБА_1 заявив, що він не керував машиною, та взагалі не має прав, а автомобілем управляв його друг. Після того, як працівниками поліції на службовій машині було доправлено водія ОСОБА_1 до закладу охорону здоров`я останній почав всіляко ухилятись від проходження огляду, заявляючи, що викликає поліцію та наполягаючи на присутності працівників посольства при його медичному огляді на стан сп`яніння. Після відповіді поліцейських, що присутність представників посольства під час медичного огляду не є обов`язковою на їх запитання чи буде водій проходити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 повідомив, що нічого підписувати не буде та пішов від поліцейської машини.

Зібрані у справі докази є достатніми та сумніви у їх достовірності відсутні.

Щодо посилань захисника у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є громадянином Грузії, який не володіє українською мовою, а отже не міг розуміти причину і підставу зупинки, усвідомлювати всі свої права та обов`язки, апеляційний суд зазначає, що відповідні доводи спростовуються наявними у справі доказами, а саме відеозаписом нагрудних камер поліцейських.

Так, з відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій протягом розмови із працівниками поліції жодного разу не повідомив про труднощі у розумінні мови, якою із ним спілкувались поліцейські, вів із останніми активний діалог: задавав та відповідав на питання, повідомляв інформацію, відтак апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не розумів причину і підставу зупинки.

Окрім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції не було проігноровано клопотання представників ОСОБА_2 про необхідність залучення перекладача. Так, з мотивувальної частини вбачається, що реагуючи на вищенаведене клопотання, суд зазначив, що відхиляє його, оскільки з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 розуміє українську мову, крім того він має посвідку на постійне проживання в Україні.

Відеозаписом нагрудних камер поліцейських спростовуються також і посилання адвоката ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише був незгодний проходити огляд за допомогою пристрою «Драгер», та на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без присутності ОСОБА_1 , на підпис йому надано не було, у наданні письмових пояснень до такого протоколу йому було відмовлено, покази свідка з боку ОСОБА_1 внесено не було, копію протоколу ОСОБА_1 надано також не було, оскільки з відповідного відеозапису видно, що водій після доставлення його до закладу охорони здоров`я усіляко ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зокрема, ОСОБА_1 неодноразово на запитання поліцейських про проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відповідав, що зателефонує до поліції та посольства, оскілки бажає проходити огляд у їх присутності, на що інспектори поліції хоч і повідомили про відсутність необхідності у їх присутності, проте ніяким чином не перешкоджали йому у реалізації даного права. Між тим, у подальшому ОСОБА_1 так і не зателефонував ані до поліції, ані до посольства, а потім, повідомивши, що підписувати протокол не буде, взагалі пішов від працівників поліції, що, на думку апеляційного суду, було правильно розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо посилань представника апелянта на те, що поліцейськими не було залучено свідків для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає фіксування поліцейськими факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції як на місці зупинки, так і у медичному закладі, є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини.

Щодо зауважень представника апелянта про те, що наявний у справі відеозапис нагрудних камер поліцейських не свідчить про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає, що наявність чи відсутність стану алкогольного сп`яніння у водія у даному випадку не може вважатись обставиною, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, адже сам факт відмови, яку було зафіксовано у протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039316 від 31.05.2021 року, вважається подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ж апелянта на відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також на те, що те, що у матеріалах справи відсутні данні про перевірку стану особи технічними засобами «Драгер» є безпідставними та такими, що до уваги апеляційним судом не приймаються, з огляду на відмову водія від проходження такого огляду як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що як вже було зазначено вище, є самою подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд відхиляє доводи адвоката про те, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія, а відтак неможливим є позбавлення його права керування транспортними засобами, зважаючи на таке.

З відповіді начальника ТСЦ МВС України №5154 Власенко Р. вбачається, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видане в ТСЦ №5142 РСЦ МВС в Одеській області посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В» вперше після навчання, терміном на два роки.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був позбавлений права керування транспортними засобами, за порушення ГІДР, що передбачає відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП терміном на один рік.

Постанова Суворовського районного суду м. Одеси та посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були знищені згідно акту списання посвідчень водія у відповідності до чинного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №511) затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі-Положення).

Пунктом 2 Положення передбачено, що посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Згідно з пунктом 20 Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства. Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту. Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами. Якщо посвідчення водія, яке вилучено в особи, позбавленої права на керування транспортними засобами, на момент її звернення знищено або втрачено, такій особі видається нове посвідчення водія після складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Таким чином, оскільки що посвідчення водія є документом, що лише підтверджує право його власника на керування транспортними засобами, а не утворює таке та зважаючи на законодавчо передбачену можливість для водія чиє водійське посвідчення було знищено або втрачено отримати нове, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість та необхідність, зокрема, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, як адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Посилання ж захисника на те, що у поліцейських не було підстав для зупинку транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки з наявних у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час зупинки транспортного засобу водію ОСОБА_1 було повідомлено про підставу зупинки, а саме про те, що іншим екіпажем поліції ним було повідомлено про керування транспортним засобом ФОЛЬКСВАГЕН GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , особою, яка виявляє ознаки алкогольного сп`яніння.

Позиція адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо відсутності вини ОСОБА_1 , розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Адабаш С.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко