У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Вінтоняк Р.Я., розглянувши заяву особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон Ольги Броніславівни

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. знаходиться справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

20.10.2021 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді Саламон О.Ю. Заяву обґрунтовано тим, що суддя Саламон О.Б. всупереч вимог ст.276 КУпАП, ч.5ст.55,п.1,2,4ч.3ст.129 Конституції України винесла ухвалу від 05.10.2021 року, якою було відмовлено в його клопотанні про направлення справи про адміністративне правопорушення за місцем проживання, а саме до Носівського районного суду Чернігівської області. На думку заявника, суддя Саламон О.Б. таким чином позбавила його в доступі до правосуддя з огляду на вимоги ч.2ст.276 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та освоположних свобод, а тому просить відвести суддю Саламон О.Б. від участі у даній справі.

Суддя Саламон О.Б. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання заяви про відвід без її участі.

Заявник в судове засідання не з`явився, однак враховуючи встановлені законом стислі строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, наявність мотивованої заяви про відвід з обґрунтуванням своїх доводів заявником, суд вважає за можливе здійснити розгляд зазначеної заяви за відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши доводи заяви про відвід та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що клопотання про відвід судді не підлягає до задоволення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, а також спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Так, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ч.1 ст.2 КУпАП, ч.2 ст.7 КУпАП. ст.ст.9, 129 Конституції України, при вирішенні питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не регламентовано нормами КУпАП, є підстави для застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а питання про відвід вирішувати в порядку ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Так, статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи, а статтею 76 КПК України визначено випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

В рішенні Європейського суду у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009) зазначено, що наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п.1 ст.6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.93, та «Ветштайн проти Швейцарії» заява № 33958/96). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96). Безсторонність суду визнається, поки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).

Враховуючи викладене, суд не вбачає у заявлених заявником ОСОБА_1 обставинах підстав для відводу, оскільки вони не свідчать про неупередженість або безсторонність судді Саламон О.Б. при розгляді справи. Незгода учасників процесу з прийнятими суддею під час розгляду справи рішеннями не є підставою для відводу судді.

Інші обставини, які б виключали участь судді Саламон О.Б. у розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені, відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.8 Конституції України. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.283, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заявника ОСОБА_1 про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. у справі № 754/12031/21 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: