ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3506/21 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/640/21 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стасік А.І. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою суду, 28 квітня 2021 року приблизно о 15.42 годині ОСОБА_1 , перебуваючи на 290 км автодороги М-18 у м.Запоріжжя, керував автомобілем Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що не погоджується з постановою суду та вважає її такою, що ухвалена з порушенням норм чинного законодавства та інших нормативно-правових актів.

Вказує, що 28 квітня 2021 року він дійсно рухався на своєму автомобілі приблизно о 15-40 год. у м.Запоріжжі. Разом з ним в автомобілі знаходився його неповнолітній син. Його автомобіль зупинили працівники поліції за перевищення швидкості руху. Працівники поліції перевірили його документи, під час спілкування останні вели себе некоректно. Він просив поліцейських надати документи, які підтверджують їх повноваження. Таке прохання, на думку апелянта, викликало обурення працівників поліції та вони запідозрили, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Весь цей час його документи перебували поза його увагою. Працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, він погодився та покликав із собою свого неповнолітнього сина. Працівники поліції на його питання, що робити з сином, запропонували закрити його в автомобілі. Така пропозиція його не влаштувала та він зателефонував своєму знайомому, щоб він доглянув за сином, поки він буде проходити огляд в медичному закладі, вказана розмова відбувалась в присутності працівників поліції. Після його розмови зі знайомим працівники поліції попрямували до свого автомобіля та повідомили, що він вже втратив свій шанс нормально вирішити ситуацію, сіли в автомобіль та поїхали.

При цьому зазначає, що йому не вручена копія протоколу, при ньому протокол не складався, жодного свідка не було, відео фіксація не проводилась.

Після вказаних подій він відвіз сина додому та самостійно проїхав до КНП «ОКЗНП» ЗОР та пройшов огляд на стан сп`яніння. Відповідно до висновку лікаря від 28 квітня 2021 року о 17-45 год, ознак сп`яніння у нього не виявлено.

Вказує, що оскільки протокол не складався, посвідчення водія у нього не вилучалось, тому він взагалі забув про цю подію, та його ніхто не турбував з зазначеного приводу.

19 серпня 2021 року від отримав рекомендований лист з копією постанови суду від 01 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

20 серпня 2021 року він ознайомився з матеріалами справи.

Вважає, що висновки суду, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на той факт, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, визначений Порядком направлення водіїв для проведення огляду №1103 та Інструкції №1452/735.

Свідків на місці події не було, а в протоколі зазначено, що здійснювався відеозапис, що на його думку є порушенням порядку проведення огляду.

Зазначає, що суд виніс постанову, обґрунтування якої прямо суперечить вимогам законодавства та іншим нормативно правовим актам. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені на підставі неповно досліджених та невірно оцінених доказів.

Окрім того, апелянт посилається на те, що відповідно до висновку медичного закладу, який міститься в матеріалах справи, він складений 28 квітня 2021 року о 16-05 год., тоді як час його зупинки в протоколі зазначений о 15-42 год. Тобто, навіть якщо б час його спілкування з патрульними поліцейськими складав 5 хвилин, то проїхати 11,5 км (приблизно 20 хвилин) автомобілем та вже о 16:05 годин отримати обґрунтований висновок лікаря про стан особи, яку лікар навіть не бачив, неможливо. Більш того, він на свій телефон фіксував час виїзду з місця події поліцейського автомобіля - 16:35, на автомобілі чітко видно номерний знак. Проте, на цей час висновки лікаря щодо його стану вже 30 хвилин, як були зроблені.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б поза розумним сумнівом доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, згідно з матеріалами справи, у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав, доводи останнього про те, що копію постанови від 01 червня 2021 року він отримав 19 серпня 2021 року, ніким не спростовані, 26 серпня 2021 року останнім подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стасік А.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта Іваніна І., згідно з яким, 28 квітня 2021 року під час несення служби з ОГП в Шевченківському районі м. Запоріжжя по аш 3262 на м/п 803 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_2 та рядовим поліції ОСОБА_3 об 15:42 було зафіксовано перевищення швидкісного режиму в населеному пункті, а саме на автодорозі Т18 290 км автомобілем на іноземній реєстрації ТХ4229ам під керуванням гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ВП КВЕ545794 та під час розгляду справи та ознайомлення з постановою ЕАН4132765 за ч.1 ст.122 у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає обстановці, водій відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на неодноразові пропозиції та повідомлення про відповідальність за відмову, всупереч цьому водій не надав згоди пройти медогляд. На водія був складений протокол ААБ 102808 за ч.1 ст.130 за порушення п.2.5 ПДР. Про повторність попереджений, від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування без порушень. ТД не видавалось, водійське посвідчення не вилучалось так як водій не передавав його для вилучення.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 зазначив, що винним себе не вважає. Він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, стану сп`яніння у нього не виявлено. На пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу не відмовлявся, навпаки, він сам просив проїхати на огляд разом із сином, або на його автомобілі, однак працівники поліції відмовили. Він одразу викликав свого товариша ОСОБА_4 , після приїзду якого працівники поліції повідомили, що вже запізно, пропонували підписати матеріали та одразу поїхали з місця події. Його сину 16 років та він не міг його залишити на місці зупинки транспортного засобу, оскільки це була траса Харків-Сімферополь.

Захисник - адвокат Стасік А.І. при апеляційному розгляді також наполягав на відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке останньому інкримінується. Вказує, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд в медичному закладі в межах двох годин з моменту зупинки транспортного засобу. Відповідно до висновку лікаря, стану сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Копію протоколу ОСОБА_1 не було надано, відео в матеріалах справи відсутнє, свідки не були залучені, що є порушенням порядку направлення особи на огляд та складання матеріалів справи поліцейськими. Рапорт працівника поліції не є однозначним доказом винуватості. Висновок за результатом огляду на стан сп`яніння, наявний в матеріалах справи, не відповідає фактичним обставинам справи. Направлення на огляд водія в матеріалах справи відсутнє. Таким чином, на його думку, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За клопотанням апелянта під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що знає ОСОБА_1 багато років, у них дружні стосунки. Того дня він був вдома, точно дату не пам`ятає, це було влітку 2021 року. Йому зателефонував ОСОБА_1 попросив його під`їхати на трасу «Москва-Сімферополь» для того, щоб побути із сином. Коли він під`їхав, ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції. На питання, що трапилось, син ОСОБА_1 повідомив, що його батько перевищив швидкість та їх зупинили. Він запропонував побути з сином ОСОБА_1 , щоб останній поїхав на медичний огляд, але працівники поліції повідомили, що вже пізно, сіли та поїхали. Автомобіль лишили на місці зупинки. Він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд. ОСОБА_1 не вживає спиртні напої вже 20 років. Крім того, повідомив, що в його присутності поліцейські сказали, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. Він поспілкувався із ОСОБА_1 та запевнив останнього, що необхідно пройти огляд, про що вони повідомили працівників поліції, але поліцейські сказали, що вже пізно.

На думку апеляційного суду, доводи сторони захисту та пояснення свідка ОСОБА_4 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

В свою чергу, відеозаписом підтверджується, що поведінка ОСОБА_5 свідчила про його ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому вказана поведінка не відповідала обстановці.

Твердження апелянта про те, що він спочатку відмовився проходити огляд, оскільки не міг залишити свого неповнолітнього сина одного на трасі та проїхати на медичний огляд у лікарню, не є переконливими, з огляду на таке.

Так, згідно з наданим апелянтом свідоцтвом про народження його сина - ОСОБА_5 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, його синові виповнилось повних 17 років. Згідно з матеріалами справи та відеозаписом, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції у світлу пору доби в межах м.Запоріжжя. Якихось об`єктивних даних, які б підтверджували той факт, що син ОСОБА_1 у його віці з будь-яких причин ніколи не залишається без догляду своїх батьків чи інших осіб, матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він просив працівників поліції почекати поки приїде його товариш, який залишиться з його сином на місці зупинки транспортного засобу, матеріалами справи, в т.ч. і відеозаписом, не підтверджуються.

При перегляді відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що на місце події дійсно прибув свідок ОСОБА_4 , який при апеляційному розгляді пояснив, що саме він запевнив ОСОБА_1 у необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, проте, як убачається з матеріалів справи та пояснень вказаного свідка, на той час вже було розпочато оформлення адміністративного матеріалу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на огляді, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами.

На думку апеляційного суду, не є слушними доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, з огляду на таке.

Оскільки працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (що відображено у направленні на огляд), вимога працівника поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі була законною та обґрунтованою. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що в ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність в неї ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем в медичному закладі. Вказане узгоджується з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування ОСОБА_1 розпочав конфлікт з поліцейськими, його поведінка не відповідала обстановці, у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, тому останньому обґрунтовано було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте ОСОБА_1 фактично ухилявся від такого огляду, оскільки, хоч і вказував про готовність пройти огляд, проте, висував свої умови його проведення, які законом не передбачені.

Твердження сторони захисту про те, що поліцейськими в порушення вимог ст.266 КУпАП не залучено свідків, є безпідставними.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, те, що в цьому випадку не були залучені свідки, а велась відеофіксація, про що і зазначено в протоколі, на думку апеляційного суду, не суперечить вимогам закону.

З приводу доводів апелянта про те, що висновок медичного закладу, який міститься в матеріалах справи, складений 28 квітня 2021 року о 16:05 годин, тоді як час його зупинки вказаний у протоколі 15:42 годині, що на його думку, є неможливим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Висновок медичного закладу, який, як стверджує апелянт, був складений 28 квітня 2021 року о 16:05 годині, в матеріалах справи відсутній.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 28 травня 2021 року о 15:42 год.; Направлення на огляд оформлено у цей день о 16:05 год., а сам протокол про адміністративне правопорушення складений о 16:15 год., після того, як ОСОБА_1 від огляду відмовився, що жодним чином не свідчить про порушення з боку поліцейських, а навпаки вказує на послідовність та правомірність їх дій.

Те, що в подальшому о 17:45 годині ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено (згідно з висновком лікаря від 28 квітня 2021 року, який складений у цей день о 17:55 год.), не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 червня 2021року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/3506/21