Справа № 428/3576/21
Провадження № 33/810/179/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю захисника особи , яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Безрука А.В., розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Безрука Артема Володимировича на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, 22.04.2021 року о 01 годині 47 хвилин в м. Сєвєродонецьк по пр. Гвардійському, буд. 15, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі охорони здоров`я КНП СМБЛ (м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 2-6). Висновок лікаря № 197 від 22.04.2021 року.

12 серпня 2021 року захисником Безруком А.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду.

В обґрунтування свого клопотання вказує на те, що ОСОБА_1 зайшовши до відділення Укрпошти за посилкою, від працівника дізнався, що є лист на ім`я ОСОБА_1 , а не на ОСОБА_1 та за адресою АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 , який був направлений Управлінням патрульної поліції в Луганській області, в якому було повідомлення на його ім`я також з помилкою у його прізвищі. ОСОБА_1 знав про те, що відносного нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та справа повинна буде розглядатись в суді, але про час та місце його ніхто не повідомляв. Йому порадили дізнатися про розгляд справи через сайт судової влади України, однак він не зміг знайти цю справу, так як пізніше, а саме 06.08.2021 вияснилося, що на цьому сайті також допустили помилку в його прізвищі, замість ОСОБА_3 написали ОСОБА_3 , через це він не зміг дізнатися про дату розгляду справи, про що додається скріншот з сайту судової влади. 06.08.2021 ним був укладений договір з ОСОБА_1 про надання правової допомоги. Тому вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Безрука А.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також викладені у клопотанні про поновлення строку доводи , суд апеляційної інстанції звернув увагу на наступне.

Як слідує з змісту постанови суду першої інстанції, судове засідання по даній справі було призначено на 07.05.2021 року, проте ОСОБА_1 не з`явився, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.05.2021 року на 08 годину 45 хвилин та прийнято постанову про привід ОСОБА_1 в судове засідання.

Проте вказана постанова, органом поліції виконана не була, згідно письмових пояснень поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП Дреєва А., здійснити привід стосовно ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки місце мешкання ОСОБА_1 є м. Мирноград Донецької області і знаходиться поза зоною обслуговування УПП в Луганській області.

Суд першої інстанції розглянув матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без його участі та без належного повідомлення його про час, дату та місце розгляду.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на положення ч.1 ст.268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим матеріли справи про адміністративне правопорушення не містять даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце та час розгляду його справи. Клопотання від нього про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності також не надходили.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про те, що ним вживались належні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, є безпідставними.

Посилання суду першої інстанції на практику ЄСПЛ, а саме на рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає неконкретними, оскільки ОСОБА_1 жодного разу не було повідомлено про дату судового розгляду його справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення проти безпеки дорожнього руху, суд апеляційної інстанції вважає поспішним з огляду на таке.

Так, як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 20672 був складений щодо ОСОБА_1 22.04.2021 року, до суду був спрямований 26.04.2021 року, призначений для розгляду у судове засідання на 07.05.2021 року . На вказану дату суду було відомо про те, що за вказаною адресою адресат відсутній.(а.с.21), в цей же день було винесено постанову про привід ОСОБА_1 на друге судове засідання -19.05.2021 року шляхом приводу, виконання якого було доручено працівникам поліції УПП в Луганській області , повноваження яких не розповсюджуються на територію, де проживає ОСОБА_1 , тобто Донецька область.(а.с.29)

За таких обставин, рішення суду про те, що він має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП без участі ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає таким, що не відповідає вимогам ст.268 КУпАП , а також практиці Європейського суду з прав людини.

Думка суду першої інстанції про те, що неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП), у даному випадку привела до порушення права на захист ОСОБА_1 та доступ його до правосуддя , права на справедливий судовий розгляд, що є неприпустимим у будь-якому випадку.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 ст.117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 206272 від 22.04.2021 в ньому зазначено, що справу буде розглянуто у суді м. Сєвєродонецька, про що ОСОБА_1 у графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду» поставив свій особистий підпис.

Однак, ОСОБА_1 жодного разу не був обізнаний саме судом про розгляд його справи у призначений ним день у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеними у клопотанні захисника Безрука А.В. доводами щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2021 року, оскільки ОСОБА_1 не мав реальної можливості скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після того, як було ухвалено судове рішення.

За таких обставин , суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому його захиснику Безруку А.В. слід поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник Безрук А.В. просить постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду матеріалам справи.

Посилається на відеозаписи з бодікамер патрульних поліцейських,долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, які, на його думку, свідчать про порушення права на захист ОСОБА_1 , який був зупинений поліцейськими та тривалий час залишався поряд з поліцейськими, які забороняли йому відходити від них, не давали пересуватися, погрожували тим, що затримують його. ОСОБА_1 не розумів чому його зупинили та просив надати йому безоплатну правову допомогу.

На відеозаписи під час медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння медична сестра проводила огляд за допомогою Alkotest Drager мовчки, на надавши можливість ОСОБА_1 здати на аналіз біологічний матеріал згідно Інструкції. Вважає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння, складені з порушеннями вимог Інструкції та вважаються недійсними.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , його захисника Безрука А.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно переглянувши відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних працівників поліції, та перевіривши матеріали справи, які були досліджені в суді першої інстанції, провівши судові дебати, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника, але судом було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 22.04.2021 року, досліджені матеріали справи, у тому числі переглянутий відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських.

Так, відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повинен керуватися вимогами ст.252 КУпАП , відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані не в повному обсязі, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 22.04.2021 року серії ОБ

№ 206272, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- висновком медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння № 197 від 22.04.2021 року, проведеного у КНП « Сєвєродонецька міська багато профільна лікарня» лікарем ОСОБА_5 .Висновок алкогольне сп`яніння. (а.с.2);

- оптичним диском з відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2021 року серії ОБ № 206272, (а.с.8).

Відповідно до положень ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які входять в певній перелік, та затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння … здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з змісту апеляційної скарги захисника Безрука А.В., він правильно вважає, що предметом розгляду даної справи у суді першої інстанції було встановлення факту наявності у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

Однак, захисник вірно зауважив, що в основу прийнятого рішення суд першої інстанції поклав відеозаписи з боді камер патрульних поліцейських, але не звернув увагу на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводила медична сестра з порушеннями Інструкції, а саме п.п.12.13 Розділу III Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Alcotester Drager», та бажав пройти огляд також іншим шляхом, але таки його заяви не були почути.Більш того, лікар не підходив до ОСОБА_1 , до нього підходила медична сестра, яка порушила положення п.3 Розділу III вищевказаної Інструкції, оскільки згідно цього пункту огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, і лише у сільської місцевості за відсутністю лікаря фельдшером фельдшерсько- акушерського пункту.

При цьому захисник вірно звернув увагу на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відео з нагрудних камер поліцейських, на яких видно, що ОСОБА_1 не було запропоновано надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження, що прямо передбачено Інструкцією. Жодних зразків, ні слини/ сечі, ні змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, ні, якщо в обстежуваної особі неможливо взяти зразки біологічних середовищ, кров. Йому було запропоновано пройти лише тест з допомогою «Alcotester Drager», що не передбачено жодним нормативним документом.

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції, суд надав відповідну оцінку доказам як окремо, так в їх сукупності з урахуванням вимог ст.252 КУпАП та дійшов висновку, що в діях діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

З такою оцінкою суду першої інстанції захисник не погоджується, та вважає, що стосовно ОСОБА_1 були допущені порушення його права на захист, як працівниками поліції так і судом .

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказане захисником має місце, оскільки відповідно до ст.1 КУпАП завданнями Кодексу про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі вищезазначеного, у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може погодиться з висновками суду першої інстанції та вважає що вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду вказаного адміністративного матеріалу, не були повно та всебічно досліджені у суді першої інстанції, оскільки у судовому рішенні відсутня їх належна оцінка, без урахування пояснень ОСОБА_1 та належного його повідомлення про судовий розгляд.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення норм процесуального права, які є безумовними підставами для скасування постанови суду першої інстанції.

З таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Безрука А.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294, 247 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику Безруку Артему Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Безрука А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В. Тополюк