Справа №591/4666/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/388/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/4666/21 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 03.08.2021, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката Недведського О. О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ,

захисника адвоката Скородєда С. І.

установив:

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить скасувати постанову судді, ухвалити нову постанову, якою визнати винним у вчиненні ДТП ОСОБА_4 за порушення п. 10.2 ПДР, притягнувши його до адміністративної відповідальності, оскільки відсутність дорожнього знаку в місці вчинення ДТП не звільняє від відповідальності, правилами дорожнього руху чітко визначено порядок перетину перехресть, виїзду з другорядної дороги на головну та ін. Висновки суду щодо відсутності доказів, які б підтверджували порушення п. 10.2 ПДР, не повинні прийматись до уваги, оскільки правопорушник знехтував правилами дорожнього руху та спричинив ДТП.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 03.08.2021 провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205188 від 30.06.2021 ОСОБА_4 30.06.2021 о 19:25 в м. Сумах по вул. Г. Кондратьєва, 112 керуючи автомобілем DAEWOO Nexia, д. н. з. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з дворової території, не надав перевагу у русі автомобілю Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по тій дорозі, на яку він виїжджав, внаслідок чого трапилось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох т/з із матеріальними збитками, чим порушив п. 10.2 ПДР.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що матеріали справи не містять належних доказів порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, а тому в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вислухавши доводи потерпілого ОСОБА_3 та його представника Недведського О. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та ухвалити нове рішення, доводи ОСОБА_4 та його захисника Скородєда С. І. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого, є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а згідно ст. 251 цього Кодексу доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, яка настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, а згідно ст. 10 цього Кодексу правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.2 ПДР, згідно яких виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і т/з, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205188 від 30.06.2021, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, сукупність яких би свідчила про те, що саме внаслідок порушень ОСОБА_4 вимог п. 10.2 ПДР сталось ДТП, і допущені ним порушення знаходяться у причинному зв`язку з подією.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими, неумотивованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що 30.06.2021 о 19:25 в м. Сумах по вул. Г. Кондратьєва, 112 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем DAEWOO Nexia, д. н. з. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з дворової території, не надав перевагу у русі автомобілю Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по тій дорозі, на яку він виїжджав, внаслідок чого трапилось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох т/з із матеріальними збитками, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- схемою місця ДТП від 30.06.2021, на якій зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення т/з DAEWOO Nexia, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та т/з Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 із проведенням відповідних замірів, а саме розташування автомобілів на дорозі, ширина проїзної частини тощо, а також пошкодження цих т/з, отриманих унаслідок ДТП (а. с. 2);

- показаннями потерпілого ОСОБА_3 в суді, згідно яких він рухався на своєму автомобілі Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми, коли з правої сторони, не надавши йому переваги в русі, виїхав автомобіль DAEWOO Nexia, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого сталось зіткнення т/з. При цьому він намагався уникнути ДТП;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а. с. 4), згідно яких він знаходився в автомобілі Шевроле Авео на передньому пасажирському сидінні, який рухався по вул. Г. Кондратьєва під керуванням водія ОСОБА_3 . Бачив як на Т-образному перехресті з правої сторони «вискочив» інший автомобіль і перегородив ОСОБА_7 дорогу. Останній виконав маневр ліворуч і здійснив екстрене гальмування, але зіткнення уникнути не вдалось;

- фотокартками (а. с. 17-20);

- відеоpзаписом та фото файлами на диску DVD-R Verbatim.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідка ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Апеляційний суд враховує конкретні обставини ДТП, зокрема пошкодження т/з DAEWOO Nexia, д. н. з. НОМЕР_1 та т/з Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , а також розташування цих т/з, як між собою, так і по відношенню до краю проїзної частини окремо, фото, - відео файли, що в сукупності об`єктивно вказує на те, що ДТП трапилося саме через наїзд т/з DAEWOO Nexia на т/з Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 внаслідок не дотримання п. 10.2 ПДР.

Таким чином, оскільки «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, так як володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги потерпілого в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення підлягає скасування з цих підстав.

Суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності, а її рішення про відсутність складу правопорушення умотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів на спростування тверджень ОСОБА_4 , що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, на час початку здійснення маневру повороту він не мав перешкод і не міг бачити автомобіль, що виїхав на смугу зустрічного руху. При цьому, чому на дії водія ОСОБА_4 не розповсюджуються вимоги п. 10.2 ПДР, згідно яких виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і т/з, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає, суддя суду першої інстанції своє рішення не обґрунтувала та не умотивувала, а наявні у справі докази не спростувала іншими доказами, пославшись лише на позицію одного водія ОСОБА_4 .

Так, суддя суду першої інстанції не спростувала той очевидний факт, що т/з DAEWOO Nexia виїжджав на головну дорогу з житлової зони і виконував маневр повороту ліворуч, а т/з Chevrolet Aveo у цей час рухався головною дорогою, не змінюючи напрямку свого руху, тому саме дії водія ОСОБА_4 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.10.2 ПДР і знаходились в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП, тобто якщо б водій ОСОБА_4 дотримався приписів п. 10.2 ПДР і надав перевагу в русі т/з Chevrolet Aveo, що рухався головною дорогою, то зіткнення автомобілів не відбулося. При цьому будь-яких заборон (вимог дорожніх знаків, розмітки тощо), передбачених ПДР, щодо здійснення маневру обгону автомобілем Chevrolet Aveo під керуванням ОСОБА_3 , якщо б такий маневр був, в суді апеляційної інстанції встановлено не було, відсутні такі обґрунтування і у постанові судді суду першої інстанції.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). Суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

На підставі викладеного, судове рішення відносно ОСОБА_4 не можна вважати законним, умотивованим і обґрунтованим, а тому постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Після скасування постанови судді апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і з урахуванням вимог ст. 33, 34 і 35 КУпАП, а саме характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, а також обставин, що пом`якшують відповідальність, накласти на останнього стягнення у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 03.08.2021 відносно ОСОБА_2 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права і порушенням норм процесуального права та прийняти нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов