Справа № 339/195/21 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2021 року м. Болехів Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. ,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого начальником відділу ТЗОВ «Світ шкіри»
за ст. 122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
19 червня 2021 року о 19 год. 20 хв.ОСОБА_2 по вул. Гузіївській, 18А в м. Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України,керував транспортним засобом Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови, дії, що не відповідають обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.
В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що в той день керував вказаним автомобілем та зупинився на повороті вул. Кобилянської в м.Болехів, зайшов у магазин щоб купити морозиво та продовжив рух на автомобілі. Ніхто його не зупиняв, в т.ч. і працівники поліції. Заїхав на подвір"я, а потім в гараж, в якому він з друзями любить посидіти та вживати спиртне. Там в гаражі випив спиртного і коли вийшов на подвір"я, щоб зайти до будинку, то побачив працівників поліції з автомобілем із включеними маячками. Він зробив їм зауваження, щоб вони покинули його приватну територію. Вони застосували до нього силу. ОСОБА_3 трубку на стан сп"яніння йому не пропонували, а одразу сказали їхати в Долинську лікарню на огляд. Він відмовився, оскільки перебував вдома, на власній території і нікому не становив небезпеку. Спиртне випив в гаражі, коли вже перебував вдома з метою продезинфікуватися в зв"язку з кононавірусом, а у нього є старенька мати. Вважає, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки не вівся безперервно, а переривався.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Як вбачається з матеріалів справи, за порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 , працівник поліції склав постанову серії БАБ № 968121 від 19 червня 2021 року, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 510грн., за те, що він здійснив зупинку стоянку на перехресті поруч магазину «Ксенія», при початку руху не ввімкнув покажчик лівого повороту та не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу і страховий поліс обов`язкового цивільного страхування (а.с.7).
Враховуючи те, що вищенаведена постанова у визначеному законом порядку оскаржена не була, а отже є чинною, відсутні підстави вважати, що працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 діяли без достатніх на це підстав.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 червня 2021 року серії ДПР18 № 458038, 19 червня 2021 року о 19 год. 20 хв.ОСОБА_2 по вул. Гузіївській, 18А в м. Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України,керував транспортним засобом Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, дії, що не відповідають обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою ОСОБА_4 , з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.
Також, у відповідності з ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Зазначено, що до протоколу додано матеріали справи : фото-відеофіксаціїї, рапорт, акт, направлення .
В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 від дачі пояснень та підпису у протоколі відмовився. (а.с.1).
Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
-запах алкоголю з порожнини рота;
-порушення координації рухів;
-виражене тремтіння пальців рук;
-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
-поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, оскільки були наявні підстави вважати, що ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу, перебував у стані алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у закладі охорони здоров`я, однак водій відмовився від проходження такого огляду, що зафіксовано на службову камеру поліцейського.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Драгер 6810 встановлено, що у зв`язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, обстановка, що не відповідає дійсності, огляд не проводився, оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Газоаналізатора ALCOTEST6810 (а.с. 2).
В матеріалах справи наявні свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7119, чинне до 07 жовтня 2021 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST6810 (а.с.9).
Також, в матеріалах міститься направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану сп`яніння від 19 червня 2021року в заклад охорони здоров`я в Долинську БЛ, з посиланням на ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені в останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, дії, що не відповідають обстановці (а.с.3), в якому вказано, що вказаний огляд не проводився, оскільки ОСОБА_2 відмовився.
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з відеореєстратора патрульної машини та нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження та містяться на диску (а.с.10).
Тому твердження ОСОБА_2 про те, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки є неповним та змонтованим, тобто не вівся безперервно, і не у повному стані, є неоьгрунтоване та не підтверджено належними доказами, оскільки перевірка задокументованих відеозаписом фактів щодо наявності ознак монтажу відбувається за наявності сумнівів з приводу автентичності (дійсності) відеозапису.
Зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, аналізуючи норми ст. 266 КУпАП, в редакції, в редакції чинній з 17 березня 2021 року, суд приходить до висновку, що для фіксації факту відмови водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у закладі охорони здоров`я на пропозицію інспектора патрульної поліції пройти такий огляд, достатнім є здійснення фіксації факту відмови водія на службову камеру інспектора поліції, без залучення до проведення вказаної процесуальної дії двох свідків, як було передбачено в редакції ст. 266 КУпАП, яка була чинною до 16 березня 2021 року.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з нагрудних відеокамер інспектора патрульної поліції, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, як відбувалися події тоді відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Частиною 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дожнього руху.
Тому визнаються належним і допустимим доказом, який підтверджує обставини, викладені в протоколі, відеозапис з камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи та міститься на DVD-диску.
Підстав вважати відеозапис змонтованим немає і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_2 .
Зокрема, зафіксовано процес зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , як працівник поліції світловим та звуковим сигналом неодноразово подають вимогу про зупинку: «Водій, проводимо зупинку». Однак, автомобіль не зупиняється, працівники поліції продовжують рух за ним і зафіксовано, як автомобіль заїжджає до будинковолодіння, де, як з"ясувалася, проживає ОСОБА_2 та зупиняється в гаражі. Працівник поліції одразу ж підходить до автомобіля, де з водійського сидіння виходить ОСОБА_2 , якому працівник поліції повідомляє про проведення згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» відеофіксації.
На файлі 5 зафіксовано, як працівник поліції вказує ОСОБА_2 про те, що до нього буде застосовано фізичну силу, оскільки він чинив непокору, допомагають піднятися і садять його на крісло. Працівник поліції запитує чи керував ОСОБА_2 транспортним засобом та чи вживав алкоголь, на що останній відповів "ні". Працівники поліції просять ОСОБА_2 надати документи, ОСОБА_2 вказує, що немає документів, відмовився назвати своє прізвище, ім`я та по батькові і вимагає, щоб працівники поліції покинули територію господарства. Працівник поліції пред"явив своє посвідчення і ОСОБА_2 просить зняти наручники, говорить матері, щоб вона мовчала і вказує, що він не керував автомобілем, а його працівники знайшли в гаражі. Працівники поліції роз`яснють йому, що згідно ст. 32 ЗУ « Про національну поліцію" його буде доставлено у відділ поліції для встановлення особи. Працівники поліції знімають наручники ОСОБА_2 .
На файлі №6 зафіксовано, як ОСОБА_2 лежить на землі і працівник поліції, вказуючи, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, пропонують на місці пройти тест за допомого Драгер 6810, на що ОСОБА_2 відмовився. Працівник поліції запропонували проїхати в медичний заклад на факт вживання алкоголю, ОСОБА_2 погодився, але коли йому повідомили, що такий огляд буде проводитися в Долинській ЦРЛ, ( оскільки в Болехівській міській лікарні не проводиться) , то він теж відмовився від проходження огляду. Працівник поліції роз`яснив наслідки відмови, зокрема те, що відмова прирівнюється до керування в стані алкогольного сп`яніння (а.с.10).
Слід зазначити, що матеріали відеофіксації свідчать про те, що у ОСОБА_2 дійсно вбачалися ознаки сп"яніння, а тому працівник поліції мав всі підстави запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці за допомогою технічного засобу та в Долинську ЦРЛ, на що водій відмовився, хоч працівники поліції повідомили йому наслідки ухилення від такого огляду.
В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував, що в нього дійсно при спілкуванні з працівниками поліції по місцю його проживання у нього були ознаки сп"яніння, пояснюючи, це тим, що дійсно вживав спиртне до зустрічі з працівниками поліції, коли заїхав автомобілем в гараж і не керував після цього автомобілем, а працівники поліції знайшли його в гаражі.
Однак, такі твердження не відповідають дійсності і спростовані матеріалами відеозапису, де зафіксовано, як ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, не зупинявся на вимоги працівників поліції, які рухалися позаду та заїхав на подвір`я житлового будинку, де зупинився в гаражі. Працівники поліції зупинилися на вулиці та одразу ж підбігли до автомобіля з метою встановлення хто був водієм. При цьому за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , який одразу ж після зупинки автомобіля, вийшов з водійської частини салону автомобіля, маючи при собі ключі від автомобіля, в якому світилися фари.
Щодо рапорту працівника поліції Є. Шаюн, який міститься в матеріалах справи, (а.с.4), то слід зазначити, що він є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і відтак, не є належним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненому.
Оцінивши вказані докази, відповідно до ст. 252 КУпАП, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився (ухилився).
Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КупАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такі дії тягнуть за собою накладення штрафуна водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 454 грн.
Окрім того, на розгляді суду перебував і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458120 від 19 червня 2021 року, з якого вбачається, що 19 червня 2021 року о 19 год. 20 хв.ОСОБА_2 по вул. Гузіївській в м. Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України,керуючи транспортним засобом Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього червоного кольору, гучномовця не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Nissan Patrol д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Гузіївській, 18А.
І при цьому працівником поліції дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП ( невиконання водіями вимог про зупинку).
Однак, вказана стаття складається з двох частин .
Проте, в протоколі взагалі не вказано частину статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої передбачена відповідальність за вказане порушення, що взагалі унеможливлює розгляд справи судом.
Стосовно дій ОСОБА_2 , якому ставиться у вину порушення п. 2.4 ПДР України, то також слід зазначити, що п. 2.4 ПДР України має підпункти від "а-в", кожен з яких окремо вказує про відповідальність за порушення правил зупинку.
Так, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Між тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.
Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом та з диспозицією конкретної частини ст. 122-2 КУпАП і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону перешкоджає постановленню у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.
Разом з тим, суд позбавлений повернути справу на доопрацювання, оскільки згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як передбачено п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, вказаних у протоколі про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП
На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП, ст. 122-2 КупАП та керуючись ст.247, 283,284 КУпАП,-
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.