КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року

м. Київ

справа №357/7783/21

провадження № 33/824/4949/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його адвоката Очеретяного Олександра Григоровича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року у складі судді Дубановської І.Д.,

якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці.

Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 червня 2021 року серії ДПР18 №321216, 29 червня 2021 року о 15 год. 34 хв. в м. Біла Церква, вул. Першотравнева, буд. 9, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 , і автомобілі зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи та вимогам матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Уважає, що суду першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив можливості здійснювати свій захист.

Зазначає, що у ДТП винен водій Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 , який, не зважаючи на те, що бачив, як автомобіль ОСОБА_1 почав змінювати смугу руху, різко прискорився, внаслідок чого і відбулось зіткнення транспортних засобів.

На думку апелянта, суд першої інстанції, внаслідок проведення розгляду справи без його участі, не встановив вказані суперечності та не надав їм відповідної оцінки.

Також уважає, що суд першої інстанції без відповідних законних підстав застосував до нього більш суворе покарання, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам.

ОСОБА_1 та його адвокат у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 29 червня 2021 року серії ДПР18 №321216 вбачається, що 29 червня 2021 року о 15 год. 34 хв. в м. Біла Церква, вул. Першотравнева, буд. 9, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 , і автомобілі зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що він, рухаючись у правій смузі руху, вирішив змінити смугу руху керованого ним транспортного засобу, з правої на ліву. При цьому, з метою оцінки дорожньої ситуації, подивився у ліве дзеркало заднього огляду та побачив, що на значній відстані від його автомобіля, позаду рухався автомобіль Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначає, що, на його думку, враховуючи дорожню обстановку та швидкість руху автомобілів, йому було достатньо часу для виконання запланованого маневру, після чого він увімкнув лівий поворот та почав плавно змінювати смугу руху. Проте, автомобіль Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 , різко почав прискорюватись і допустив зіткнення з керованим ним транспортним засобом.

На підтвердження вказаних обставин долучив до апеляційної скарги відеозапис з відеореєстратора свого автомобіля.

Суд, дослідивши вказаний відеозапис, встановив, що водій ОСОБА_1 , рухаючись в крайній лівій смузі руху за автомобілем, з метою здійснити обгін, почав перестроювання в крайню праву смугу та тільки пересікши смугу зіткнувся з автомобілем Mersedes, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в крайній правій полосі, не змінюючи напрямок руху.

Вищевказані норми ПДР України, обставини справи та відеозапис, долучений до апеляційної скарги, свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 29 червня 2021 року, дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29 червня 2021 року серії ДПР18 №321216, схемою дорожньо-транспортної пригоди до протоколу, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також відеозаписом.

Отже, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких заяв, зауважень, заперечень чи скарг особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, суд першої інстанції, накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці, не навів жодних підстав, будь-яких фактичних даних чи обставин, що в сукупності свідчили б про необхідність застосування до ОСОБА_1 більш суворого стягнення, ніж штраф.

Згідно із ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суд доходить висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, проте помилково застосована більш сувора відповідальність без зазначення законних на те підстав.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення, а саме, замість адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці, застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року- змінити в частині накладення стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 замість позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці, адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Кравець