ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/658/21 Номер провадження 33/814/600/21Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Міщенко Я.О.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді електрика в ДНЗ «Сонечко», винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 20.06.2021 о 16.44 год, ОСОБА_1 керував мотоциклом «ИЖ» р.н. НОМЕР_1 по автодорозі Степанівка-Рябківка з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі Чутівська ЦРЛ, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована недоведеністю факту керування транспортним засобом мотоциклом «ИЖ», оскільки останнім керував його син, а він сидів позаду, що і було зафіксовано на початкових записах відеореєстратора. У зв`язку з відсутністю такої складової відповідальності для настання відповідальності за ст. 130 КУпАП, як факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вважає відсутніми підстави для накладення на нього штрафу в розмірі 17000 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, серія ОБ №085670, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписами.

Натомість, вказані висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає недостатньо обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на переконливих і взаємоузгоджених між собою доказах, які б відповідали критерію «поза всяким сумнівом».

Як встановлено апеляційним судом, водію ОСОБА_1 згідно до протоколу про адміністративне правопорушення інкримінується, як особі, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмова в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Як вбачається з вказаного протоколу, водій ОСОБА_1 свою вину не визнав, від підпису в протоколі відмовився, наполягаючи на тому, що він не керував мотоциклом, а лише знаходився позаду як пасажир, а управляв мотоциклом його неповнолітній син.

В ході апеляційного розгляду, останній також своєї вини не визнав, пояснюючи, що він не керував мотоциклом, оскільки за кермом був його син, а він знаходився позаду нього. Після зупинки мотоцикла працівниками поліції, на їх вимогу син пішов до дому за документами на транспортний засіб, а його працівники поліції попросили вивести мотоцикл на трасу, що знаходилась приблизно в 500 метрах, де останні зупинили людей, які в якості свідків дали пояснення щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких достатніх об`єктивних доказів факту керування ОСОБА_4 транспортним засобом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В даному випадку, працівниками поліції до протоколу долучено два відеозаписи, загальною тривалістю 02:20 хв., з яких вбачається наступне.

Першим є відеофайл із записами відеореєстратора поліцейського автомобіля, з якого вбачається, що по ґрунтовій дорозі, за межами населеного пункту, з гірки починає котитися мотоцикл під керуванням невідомої особи, за яким свій рух розпочинає поліцейський автомобіль.

Через 06 сек. від початку руху вмикається сирена та поліцейський на 12 сек. відеозапису надає наказ особі, яка котить мотоцикл зупинитися, який в свою чергу зупиняється на 22 сек. зйомки. Обличчя водія не видно, оскільки зйомка ведеться позаду, вбачаються лише контури спини цієї особи.

В подальшому, вже з відеозапису нагрудної камери працівника поліції тривалістю 01:55 хв. вбачається його спілкування з ОСОБА_1 , який стоїть на дорозі, жодного транспортного засобу, яким він міг керувати на відеозаписі не зафіксовано. При цьому останній не заперечує, що вживав алкогольні напої, проте категорично заперечує факт керування транспортним засобом, пояснюючи, що сидів на мотоциклі позаду сина, який і керував ним в той час коли під`їхали працівники поліції.

Заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом стало підставою для відмови від проходженні огляду на стан сп`яніння, оскільки обов`язок його проходити закон покладає на водіїв транспортних засобів.

Аналізуючи зазначені відеозаписи, приходжу до переконання, що останні не є тими належними та беззаперечними доказами доведення факту керування притягнутою особою транспортним засобом.

При цьому, із показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що останні були залучені працівниками поліції вже при складанні самого протоколу та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Інших доказів, які б доводили саме факт керування ОСОБА_1 мотоциклом матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, стверджувати, що зібрані по справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза всяким сумнівом» - підстав не має.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки матеріали справи стосовно ОСОБА_1 не містять доказів керування останнім транспортним засобом, як однієї з складових відповідальності за ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в розумінні ч.1 ст. 247 КУпАП є правовою підставою для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2021 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна