Справа № 629/4212/20
Номер провадження 3-в/629/21/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Лозівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови,-

В С Т А Н О В И В:
Заступник начальника Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з поданням про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2020, посилаючись на те, що 30.11.2020р. до Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшла для виконання копія вищезазначеної постанови суду, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Неодноразово на адресу місця проживання ОСОБА_1 були направлені виклики про необхідність явки до Лозівського МРВ для ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. За викликами до Лозівського МРВ порушник не з`явився та не повідомив про причини неявки. 08.12.2020 року заступником начальника було здійсненого телефонний дзвінок старості Яковлівського старостинського округу щодо з`ясування факту мешкання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою. З телефонної розмови стало відомо, що за місцем проживання ОСОБА_1 не перебуває вже кілька років та місце його знаходження невідомо. За інформацією з офіційних установ, наданих на запити Лозівського МРВ ДУ «Центр пробації» в Харківській області, будь-яка інформація про місце імовірного перебування божника відсутня. Здійсненими заходами встановити місцезнаходження та забезпечити явку правопорушника ОСОБА_1 не надалося можливим. Враховуючи викладене, заступник начальника Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області просила вирішити питання, пов`язане з виконанням постанови суду.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2020 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Як вбачається з матеріалів справи № 28/2020, на виконання постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2020 ОСОБА_1 неодноразово викликався, проте за вказаними викликами до Лозівського МРВ не з`явився.

08.12.2020 за інформацією Яковлівського старостинського округу, повідомленої по телефону представникам органу пробації, -за місцем проживання ОСОБА_1 не перебуває вже кілька років та місце його знаходження невідомо.

Органом пробації направлені запити щодо місця проживання ОСОБА_1 до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС в Харківській області, міжрайонного відділу ДВС служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ Міністерства юстиції України, до закладу охорони здоров`я за місцем проживання порушника, моргу, Лозівського ОМТЦКСП.

Згідно наданих відповідей ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2021 ОСОБА_1 оголошено у державний розшук.

Згідно з частиною 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Як визначає стаття 9 Конституції України, стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень здійснюється в поряду, визначеному в розділі V КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у статті 298 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частини 1, 4 статті 299 КУпАП).

Згідно з частиною 1 статті 300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Провадження по виконанню постанови про застосування суспільно корисних робіт здійснюється в порядку, визначеному главою 31-А розділу V КУпАП.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З огляду на викладене, КУпАП за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить колізійні норми або норми, які не виконуються через їх недосконалість.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у статті 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу з питань пробації.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі й розділу V, дає суду підстави для висновку, що не зважаючи на положення статті 303 КУпАП, законодавством України не передбачена давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, в свою чергу, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та суперечить завданням КУпАП.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац 3 підпункт 3.1 пункту 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5 рп/2005 Конституційний Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац 2 підпункт 5.4 пункту 5).

У рішеннях ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України», від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» ЄСПЛ звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Крім того, Конституційний Суд України у пунктах 3.4, 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України», рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України, рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у рішеннях Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що на справу про адміністративне правопорушення в частині вирішення питання щодо давності виконання судового рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, поширюються стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження.

Відтак, це надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у іншої норми закону, зокрема Кримінального кодексу України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК України є стаття 80, яка міститься у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що давність виконання судового рішення про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно з нормами КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинний не перевищувати двох років.

З матеріалів подання встановлено, що адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на ОСОБА_1 накладено постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2020р., з поданням про вирішення питань, пов`язаних з виконанням зазначеної постанови орган пробації звернувся до суду 26.07.2021 та станом на час розгляду подання- дворічний строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не перевищує двох років, а відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вищевказаного подання.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним рішенням, положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 304 КУпАП, суддя-

Постановив:
У задоволенні подання заступника начальника Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2020 відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Матеріали справи № 28/2020 щодо ОСОБА_1 повернути до Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Мицик