КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021року

м. Київ

справа №359/8012/21

провадження № 33/824/4430/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_1 - Проценка Олександра Васильовича та Подольського Вадима Олеговича

на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року у складі судді Вознюк С.М.,

якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , у скоєнні правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн, без конфіскації тварини.

Судом установлено, що 08 серпня 2021 року о 19 год. 00 хв., на території ТОВ «Ржищівське мисливське господарство», а саме на острові «Генеральський», громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на острові зі своїми двома собаками, одна з яких по кличці «Барс», без повідка та намордника, порушив правила тримання собаки, внаслідок чого було заподіяно шкоду здоров`ю малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді укусу за лоб, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисники ОСОБА_1 - Подольський В.О. та Проценко О.В. 23 вересня 2021 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі.

Апеляційні скарги мотивують тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначають, що дійсно того дня ОСОБА_1 перебував на полюванні та території острова з двома своїми собаками. Разом з ним був інший мисливець, ОСОБА_5 , в якого була собака такої ж породи та віку як і собака ОСОБА_1 . Крім них на острові були інші мисливці з собаками.

ОСОБА_3 зауважує, що судом першої інстанції не доведено, що саме собака ОСОБА_1 вкусила дівчинку, так як під час цієї події було три собаки, і судом не було встановлено, що це були за собаки і кому вони належать, так як ніхто крім самої дівчинки собак не бачив.

Вважає, що в тому, що дитину покусала невстановлена собака є лише вина батьків, а не ОСОБА_6

ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що суддя Вознюк С.М., приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 нібито залишив собаку без нагляду, що і призвело до заподіяння шкоди здоров`ю малолітній ОСОБА_4 .

Стверджує, що ОСОБА_1 утримував собаку в місці де це дозволено, місці спеціально призначеному для полювання, на території мисливських угідь ТОВ «Ржищевське мисливське господарство», що підтверджується схемою ТОВ «Ржищевське мисливське господарство», наданого керівником даного підприємства на адвокатський запит.

Зазначає, що ОСОБА_1 перебував на вказаній території зі своїми мисливськими собаками для здійснення полювання, що підтверджується посвідченням мисливця серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 та відстрільною картою на пернату дичину № 0476 для полювання.

Уважає, що фотоілюстрації жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_1 , а лише фіксують факт отримання малолітньою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Захисники Ілейка А.В. у судовому засіданні вимоги поданих ними апеляційних скарг підтримали та просили задовольнити скарги з наведених підстав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд доходить висновку, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За змістом статті 154 КУпАП утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Диспозиція частини другої цієї статті передбачає відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 427071 від 19 серпня 2021 року; пояснення учасників справи, фотокопії та інші матеріали справи, та дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 427071 від 19 серпня 2021 року 08 серпня 2021 року о 19:00 на території ТОВ «Ржищевське мисливське господарство» на острові Генеральський громадянин ОСОБА_1 порушив правила тримання собак, перебуваючи на острові зі своїми двома собаками на кличку «Барс» без повідка та намордника, у зв`язку чим заподіяно шкоду здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді укусу за лоба та вчинено правопорушення, передбачене частиною 2 статті 154 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 04 серпня 2021 року він разом з друзями та своїми двома собаками породи західносибірської лайки приїхав на полювання на острів «Генеральський». Один з друзів ОСОБА_8 теж був зі своєю собакою. 08 серпня 2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. він разом зі своїм другом ОСОБА_8 на човні вийшли на полювання залишивши собак на березі з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які з ними приїхали. Через деякий час, почувши лай собак та розмови чоловіків на підвищених тонах, вони попливли до берега. Посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме його собака вкусила малолітню ОСОБА_7 . Вважає, що причиною нещасного випадку з дитиною є безпечність її батьків, які дозволяють малолітній дитині без нагляду батьків блукати по безлюдному острову в мисливських угіддях.

У суді першої інстанції малолітня ОСОБА_4 пояснила, що 08 серпня 2021 року вона перебувала на острові разом з родиною. Окрім них на острові відпочивали і інші люди в палатках. Відійшовши трішки в сторону від палатки, почула лай собак та побачила три собаки породи «Хаскі», які підбігли до неї. Вони були без намордника. Одна з собак почала стрибати, повалила її на землю та вкусила за голову, також кусала за ногу та руку. На її крик підбігли власники собак та її батько, мати викликала швидку, після чого її відвезли у лікарню. Додатково зазначила, що впізнає собаку, яка її вкусила, оскільки вона була найбільша з трьох собак, які до неї підбігли. При цьому поруч з нею нікого не було. Вона також зазначила, що собаки були відповідної породи (всі однієї масті).

Законний представник малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_12 пояснила, що одна з собак вкусила дитину за лоб та за спину. Собаки були без намордників, не на прив`язі та без власників. Вона викликала швидку допомогу. Їм стало відомо, що власник собаки не був острові, а відплив на човні на полювання.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що 08 серпня 2021 року він разом з ОСОБА_1 на човні попливли на полювання, залишивши своїх собак на березі, аби вони у разі падіння пораненої птиці підбирали її. Через деякий час вони почули нехарактерний лай собак, зрозумівши що щось трапилось, кинули полювати і попливли до берега. Друг ОСОБА_9 , який залишився на березі, повідомив, що спав у гамаку, коли почув лай собак. Вдень, 08 серпня 2021 року собаки були на прив`язі, коли почали полювання відпустили їх.

Таким чином, дані, викладені в протоколі, відповідають фактично встановленим обставинам правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КУпАП.

Відповідно до норм статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дозволяється утримувати собак - без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках.

При цьому, за змістом положень вказаної статті особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити, зокрема, безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Отже, при проведенні полювання та в разі, якщо собаки приймають в ньому активну участь, власники таких не звільняються від відповідальності за порушення правил їх утримання, оскільки в будь-якому випадку, згідно Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а також діючого законодавства Україні, власник собаки зобов`язаний вжити заходів для виключення випадків агресії з боку останньої та несе відповідальність за вчинення нею ушкодження здоров`ю іншим громадянам.

З огляду на зазначене, факт перебування на полюванні, не звільняє особу, у власності якої знаходиться собака, залишати її без нагляду, зокрема у місцевості, де знаходяться наметові містечка та відпочивають інші люди.

На підставі викладеного, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не забезпечив належних умов та не вжив достатніх заходів для уникнення можливості агресії мисливських собак по відношенню до інших громадян (оточуючих чи відпочиваючих) навколо, залишив їх без належного нагляду та супроводу під час полювання (доказів зворотньому в ході судового розгляду не надано), що призвело до агресії з боку однієї з них та завдання ушкоджень малолітній потерпілій ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила тримання собаки, що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, оскільки матеріалами справи та встановленими в суді обставинами підтверджено, що саме собака по кличці «Барс» здійснила напад на малолітню ОСОБА_4 . Сама ОСОБА_7 під час розгляду справи судом першої інстанції описала собаку, яка вчинила на неї напад.

Доводи апелянта, що напад на дівчинку могла скоїти будь-яка інша собака, не заслуговують на увагу суду, оскільки безпосередньо ОСОБА_4 повідомила про обставини, які мали місце 08 серпня 2021 року, та описала собаку, яка її покусала, зокрема, що ця собака була найбільша з трьох собак однакової породи. Інших свідків, що б були очевидцями обставин заподіяння тілесних ушкоджень не встановлено.

При цьому, як вірно зазначено місцевим судом, участь собаки ОСОБА_5 у нападі виключається, зважаючи на те, що ушкодження дитині завдав самець, який належить ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції також зазначено, що від впізнання собак малолітньою потерпілою (однієї з трьох), сторона захисту відмовилась, а тому ініціатива суду залишена без виконання, оскільки необхідності залучення більшої кількості собак для впізнання є необґрунтованим.

Вказані обставини не спростовані і в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвище та ініціали інспектора поліції, є неспроможними, оскільки не свідчать про його недопустимість, зважаючи на наявність відповідної посади та підпису особи, яка складала протокол, з яких, з урахуванням інших матеріалів, вбачається, що такою особою є інспектор СЮП ВП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області майор поліції Алла Проневич (а.с. 3).

Вказані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши, що малолітня ОСОБА_7 разом з батьками перебувала на території мисливського господарства, що свідчить про необхідність дотримання першочергових правил поведінки, зокрема, діти мають перебувати під наглядом батьків. Дана обставина не бралась до уваги відпочиваючими і призвела до таких наслідків. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 утримує домашню тварину - мисливську собаку на кличку «Барс» офіційно зареєстровану, що має відповідні щеплення, а також час утримання такої собаки, який становить більше дев`яти років, що свідчить про набуття останньою статусу «члена родини», дійшов правильного висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн без конфіскації мисливської собаки на прізвисько « ОСОБА_13 ».

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

За таких обставин місцевий суд у повному обсязі дотримався вимог закону, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_1 - Проценка Олександра Васильовича та Подольського Вадима Олеговича- залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Кравець