Провадження № 33/4820/565/21
Справа № 686/8892/21 Головуючий в 1-й інстанції Антонюк О. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда 3гр.,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

За постановою суду, 30 березня 2021 року, приблизно о 10 год. 55 хв., ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , м. Хмельницького в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер, тест №1964, в присутності двох свідків, результат 0,52‰.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною із порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що був зупинений працівниками поліції безпідставно. Причиною огляду на стан сп`яніння пояснили почервонінням очей. Працівники поліції довго налаштовували прилад «Драгер», у який примусили дути 5-6 разів через його неспрацювання, а на пропозицію ОСОБА_1 направити його у медичний заклад для огляду на стан сп`яніння відповіли відмовою. Таким чином, співробітниками патрульної поліції були порушені процедура та порядок огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст..256 КУпАП: копія протоколу вручена йому була абсолютно чистою без тексту та змісту; йому не було роз`яснено його права і обов`язки, включаючи право подавати докази та користуватися допомогою адвоката.

Рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки винесене за його відсутності, розцінивши клопотання про відкладення розгляду справи як безпідставні та надумані.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №416189 від 30.03.2021р., в якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано результат огляду 0,52‰, згоду з яким ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом у відповідній графі акту;

- роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6820», тест №1964, результат тесту 0,52‰;

- відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Посилання ж ОСОБА_1 на порушення процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції не доставили його до медичного закладу для проведення такого огляду, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, у зв`язку з виявленими ознаками, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою сертифікованого приладу «Драгер». На вказану пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 погодився та пройшов оглядна стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Результат тесту 0,52 ‰.

З наявного в матеріалах справи відеозапису дійсно вбачається, що ОСОБА_1 не заперечив факт вживання алкогольних напоїв напередодні.

Разом з тим, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виявляв бажання проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду.

Тому, апеляційний суд вважає, що підстави для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були відсутні.

Слід залишити поза увагою і твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції примушували його 5-6 разів продувати прилад «Драгер» через його несправність, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, на неодноразову пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 ухилявся від продуття приладу «Драгер» у встановленому порядку, що розцінюється як намагання уникнути відповідальності.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції його права на захист, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано можливість довести свою невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими способами, не забороненими законом. Однак, він такими не скористався, жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в ході апеляційного розгляду не надав.

Не можуть бути задоволеними і посилання ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не роз`яснювалися його права та обов`язки, вручена йому копія протоколу була чистою без тесту і змісту, та що протокол складений з порушенням інструкції.

Такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 30.03.2021 серії ДПР18 №416189, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, про що у протоколі міститься підпис ОСОБА_1 у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію отримав, внесені про мене дані правильні)». Будь-яких зауважень у протоколі ОСОБА_1 не виклав.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2021 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук