ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1081/21 Справа № 185/3920/21 Суддя у 1-й інстанції - Косюк А. П. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно оскаржуваної постанови, 15.05.2021 об 02 год. 00 хв. в м. Павлоград, вул. Західнодонбаська, 26-А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Таврія д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від продуття алкотестеру Драгер, а також від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначається у скарзі на те, що працівники поліції не пропонували йому продути в алкотестер, хоча він наполягав на цьому, що може підтвердити свідок ОСОБА_2 , який є власником автомобіля, яким він керував на час зупинки, проте його допитано судом не було.

За твердженням ОСОБА_1 відповідно до нормативно-правого акта поліцейські мали запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера, а у разі відмови доставити його до закладу охорони здоров`я, однак цього порядку не було дотримано.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом постанови встановлено, що ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння у ОСОБА_1 ; рапортом уповноваженої особи поліції про поставку на штрафний майданчик автомобілю, яким керував ОСОБА_1 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які, кожен окремо вказали, що були запрошені в якості свідків і в їх присутності водій ОСОБА_1 від продуття алкотестеру драгер та проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, письмовими поясненнями та поясненнямми наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , який вказав, що в його присутності ОСОБА_6 відмовився від проходження медичного огляду на вміст алкоголю, а також поясненнями в суді апеляційної інстанції самого ОСОБА_1 .

Так, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 15.05.2021 вночі він зателефонував ОСОБА_1 , який є його кумом, та попросив сісти за кермо, так як він вживав алкогольні напої. ОСОБА_1 погодився, прийшов за необхідною адресою та почав переганяти автомобіль разом з ОСОБА_2 , який був на пасажирському сидінні. В ході прямування вони були зупинені працівниками поліції та під час спілкування з ним у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 вказав, що на вимогу пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, оскільки зранку необхідно було на роботу. Після відмови ОСОБА_1 зазначив, що дійсно за декілька годин вжив пляшку пива, чого в суді апеляційної інстанції не заперечував і сам ОСОБА_1 .

При цьому, графа "пояснення особи" в протоколі щодо ОСОБА_1 яких-небудь заперечень щодо викладених обставин правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містить.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також самого апелянта, які він надав в апеляційному суді, в їх сукупності, свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме у тому, що він, у час, дату та місці відображені у постанові, керував автомобілем, номер та марка, зазначені у судовому рішенні, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що на місці зупинки не було надано спеціального технічного засобу, є такими, що не узгоджуються з матеріалами справи, в тому числі з поясненнями свідків, в той час як у справі відсутні дані, які б викликали сумнів у правдивості цих показів.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції була порушена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними.

Так, відповідно до наведеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, ці вимоги розповсюджуються в тому випадку коли особа відмовляється на місці від проходження огляду або ж не погоджується з його результатами.

Проте, в цій справі ОСОБА_1 закидається саме відмова як особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що частиною 1 статті 130 КУпАП визначено самостійний склад правопорушення.

Поряд з цим, у поліцейських були законні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, оскільки він мав запах алкоголю з порожнини рота.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням особи ОСОБА_1 , який не має спеціального права.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко