Справа № 288/1954/21
Провадження № 3/288/1208/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

місце роботи: ФОП,

за частиною 1 статті 183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 183-1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 3, ОСОБА_1 вчинив правопорушення станом на 11 жовтня 2021 року, має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що є порушенням згідно частини 1 статті 183-1 КУпАП.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, в порядку п. 2 ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення з`ясовано, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП України .

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В супереч вимогам даної статті в протоколі про адміністративне правопорушення вказані відомості про вчинення правопорушення станом на 11 жовтня 2021 року, проте за диспозицією ст.183-1 КУпАП України вказане правопорушення є триваючим, а отже має бути зазначений період, протягом якого воно вчинене.

В протоколі відсутні посилання про дату пред`явлення виконавчого документа на виконання, дату, час та місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, проміжок часу та суму утвореної заборгованості, тобто в порушення ст.256 КУпАП фактично не зазначено даних, що вносяться до змісту протоколу про адміністративне правопорушення згідно диспозиції відповідної норми, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 183-1 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення, викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, зокрема, не вказано часового періоду виникнення аліментної заборгованості.

При цьому даючи оцінку цій обставині, суд враховує положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), відповідно до якої суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного

правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді.

Орган, який розглядає справу не може самостійно виходити за межі протоколу, встановлювати інші ніж, зазначені в протоколі обставини вчинення правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки такі повноваження та збирання доказів покладаються на особу, яка склала протокол.

Крім того, згідно із Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (зі змінами), у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чи порушення законних вимог виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) на бланку за встановленою формою (додаток 11). Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до додатку 11 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, протокол про адміністративне правопорушення має містити відомості про документ, який посвідчує особу, коли і ким виданий, серія і номер. Дана інформація у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня.

Вищезазначені недоліки не можуть бути усунені під час судового розгляду та перешкоджають всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, у відповідності до ст. ст. 245, 280 КУпАП.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п.«а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 зазначено, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КПАП, повертаються відповідному органу для належного оформлення.

За таких обставин суддя позбавлений можливості розглянути справу по суті, а матеріали останньої підлягають поверненню до Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) для доопрацювання, оскільки наявність зазначених вище недоліків перешкоджає суду відповідно до ст. 245 КУпАП України розглянути справу своєчасно, всебічно, повно, об`єктивно та з`ясувати усі обставини справи.

При повторному направлені адміністративного матеріалу до суду після доопрацювання слід враховувати строки, передбачені ст. ст. 38, 277 КУпАП.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне

правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на до оформлення оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 245, 251, 256, 278, 280, 283-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 183-1 КУпАП повернути до Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко