Справа № 364/882/21
Провадження № 3/364/330/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року, суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175533 від 16.10.2021 року, громадянин ОСОБА_1 16.10.2021 року, близько 22 годин 05 хвилин, по вул. Миру в с. Мармаліївка, Білоцерківського району, Київської області, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN CARAVELLE», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, освідування проводилося приладом «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину щодо керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння не визнав та вказав, що того дня він не керував транспортним засобом, а за кермом була його дружина. Коли вони зупинилися для власних потреб по вул. Миру в с. Мармуліївка, Білоцерківського району, Київської області і він був на вулиці біля свого автомобіля, до нього підійшли працівники поліції, які запропонували пройти освідування на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Свідки були залучені тільки після його згоди пройти даний тест.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що вона має посвідчення водія та має досвід роботи керування транспортним засобом. Того дня за кермом транспортного засобу була вона. Коли вони зупинилися за власними потребами, аж потім до її чоловіка, який був на вулиці біля транспортного засобу, підійшли працівники поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Так, пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 130 КУпАП відповідальність за цією нормою настає зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, зазначена норма встановлює презумпцію знаходження водія у стані алкогольного (наркотичного, тощо) сп`яніння, якщо останній відмовився пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, слід зазначити, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч. 1 ст. 8 КУпАП).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення ( ст. 278 КУпАП).

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де вказано, що вони були свідками лише під час освідування ОСОБА_1 приладом «Драгер», та сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння у письмових поясненнях вони не стверджують.

Доказів того що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, а саме відеозапис з нагрудної камери поліцейського та покази покази інших свідків до матеріалів справи не приєднано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочинуі неможе бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин суд вважає, що вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130 ч. 1, 221, 246, 247 ч.1 п.1, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Після набрання постановою законної сили начальнику відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути власникові.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя О. В. Ткаченко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.