ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1737/21 Справа № 203/2291/21 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лободи І.О. на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 24 570,78 грн. з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних прави №0183/11000/21 від 16 квітня 2021 року, стягнуто на користь Дніпровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпровської митниці ДФС, із розрахунку 0,03948 євро за добу, починаючи з 19 квітня 2021 року, та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

представника Дніпровської митниці Красіна І.Л.,

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, Лободи І.О.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року 01 лютого 2021 року на митну територію України в зоні діяльності Київської митниці Держимтслужби згідно авіаційної накладної від 21 січня 2021 року №69 на підставі інвойсу від 21 січня 2021 року із Китаю від компанії Biwei на адресу ОСОБА_1 було ввезено міжнародне експрес - відправлення вагою 44,1 кг, вартістю 195 доларів США ( 5 441,24 грн за курсом НБУ станом на 18 лютого 2021 року), яке надалі на підставі митної декларації «TP 81АА» № UA100440/2021/339434 було доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби.

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала до відділу митного оформлення № 3 митного поста «Спеціалізований» Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію М-16 №UA110150/2021/414 та задекларувала товар як: «частини пневмоподушки безпеки із системою надування, для легкового автомобіля (TAYOTA COROLLA): трубки - 50 шт.,» вартістю з урахуванням транспортних витрат 15 012,74 грн.

Співробітниками митниці 19 лютого 2021 року було проведено митний огляд зазначеного міжнародного експрес-відправлення, акт № UA110150/2021/414, під час якого встановлено, що в картонних коробках (2 місця) знаходяться 20 металевих предметів циліндричної форми діаметром 60 мм товщиною 60 мм з квадратним кріпленням посередині зі сторонами 80*80 мм з отворами по кутах, з роз`ємами посередині круглої форми жовтого та блакитного кольору та наявним маркуванням на товарі - АДРЕСА_2 ; 20 металевих предметів чорного кольору циліндричної форми довжиною 210 мм та товщиною 40 мм з роз`ємами з обох протилежних боків круглої форми синього кольору та двома кріпленнями з різьбою з однієї сторони; 10 металевих предметів чорного кольору циліндричної форми довжиною 200 мм та товщиною 40 мм з роз`ємами круглої форми жовтого та синього кольору з одного боку та металевою заглушкою з іншого боку та двома кріпленнями з різьбою з однієї сторони та третім кріпленням без різьби. Для встановлення характеристик, необхідних для класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, товар, задекларований як «Частини пневмоподушки безпеки із системою надування, для легкового aBTOMo6uia (TAYOTA COROLLA): трубки - 50 шт.», було направлено на дослідження до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби згідно запиту від 02 березня 2021 року №7.5-28-08-03-53/008. За висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 01 квітня 2021 року № -0168 зразки товару ідентифіковано як частину системи надування пневмоподушки безпеки для моторних колісних транспортних засобів, а саме газогенератор (або піропатрон) подушок безпеки, що за зовнішнім виглядом, розмірами, кількістю та місцем розташування роз`ємів для підключення (кількістю детонаторів) ідентичний до газогенератора піротехнічного пневмоподушок безпеки із системою надування, виробництва «Guangzhou Jashine Technology Co., Ltd.», Китай, а саме газогенератора моделей JASE-19, JAS-F04D та типу D24.

Так, на думку Дніпровської митниці, ОСОБА_2 не задекларувала за встановленою формою газогенератор (піропатрон) подушок безпеки моделей JASE-19, JAS-F04D та типу D24 - кількістю 50 штук, які підлягали обов`язковому декларуванню при переміщенні через митний кордон України, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скасувати накладене згідно ухвали суду стягнення у виді штрафу та повернути предмети, вилучені згідно протоколу.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що митним органом не доведено, що товар, який переміщався, є товаром комерційного призначення, а не для власних потреб. Вказує, що висновок експерта не може бути визнано належним доказом, оскільки експерта не було попереджено про відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, у висновку відсутні посилання на ДСТУ та наявні посилання на дані, взяті з мережі Інтернет, що не може вважатись належним джерелом даних. Вважає, що наявний прямий конфлікт інтересів і зацікавленість експерта в позиції митного органу. Вказує, що в судовому засіданні представник митниці просив визнати винуватою ОСОБА_2 , тоді як протокол складено на ОСОБА_1 , а це різні особи. Зазначає, що в оскаржуваній постанові не викладено пояснення допитаного у суді експерта та позицію сторони захисту, що на думку захисника, є порушенням права на справедливий суд та засади судочинства. Вказує, що найменування товару було зазначено відповідно до товаро-супровідних документів.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до чинного законодавства питання щодо адміністративної відповідальності та провадження у справах за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладене також узгоджується зі ст. 251 КУпАП, відповідно до якої докази встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ст. 472 МК України, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Статтею 472 МК України передбачено відповідальність за порушення митних правил, а саме: недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно із ч. 7, п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, п. 5 відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД, та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

За змістом вказаної норми це є лише правом декларанта, що на відміну від обов`язку, полягає у тому, що особа на власний розсуд, при наявності певних обставин чи фактів, може вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Згідно із п. 6.3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року у полі «Опис та кількість товару» специфікації наводяться відомості про товари відповідно до товаросупровідних документів.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 18 лютого 2021 року до митного поста Спеціалізований Дніпровської митниці Держмитслужби подала електронну митну декларацію, зареєстровану за №UA110150/2021/414, на товар «частини пневмоподушки безпеки із системою надування, для легкового автомобіля (TAYOTA COROLLA): трубки - 50 шт.,» вартістю з урахуванням транспортних витрат 15 012,74 грн.

Зазначене у декларації найменування товару та код УКТЗЕД відповідає товаросупровідним документам, зокрема, інвойсом від 21 січня 2021 року та поясненнями судового експерта Кравчука О.Е., який зазначив, що код УКТЗЕД при поданні декларації ОСОБА_1 було визначено вірно.

На переконання суду апеляційної інстанції вони є належними і допустимими доказами у справі та у своїй сукупності в розумінні ст. 495 МК України доводять, що дії ОСОБА_1 не складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Також, під час апеляційного розгляду не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 мала на меті зазначення у декларації недостовірних відомостей, про що свідчить декларування нею товару за кодом УКТЗЕД, який відповідає товаросупровідній документації.

Зазначене вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, так як доводить, що митним органом не було надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували, що дії останньої були спрямовані на незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщуваний товар. З протоколу про порушення митних правил неможливо встановити, які саме дії ОСОБА_1 утворюють правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, враховуючи те, що при митному оформленні товару нею було заявлено за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товар, який підлягав обов`язковому декларуванню при переміщенні через митний кордон України.

Також суд апеляційної інстанції не бере до уваги інформацію з мережі інтернет, долучену представниками митниці, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 492 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється державною мовою.

Тобто, суддя може надати відповідну оцінку документам, які стали підставою складання щодо особи протоколу про порушення митних правил, та які є в розумінні митного органу доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, лише за наявності належним чином оформленого перекладу з мови оригіналу на українську мову.

Положеннями ст. 503 МК України чітко визначено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.

Інформація з мережі інтернет, долучену представниками митниці, має неофіційний переклад на українську мову, про що свідчить відповідна відмітка на вказаному документі про те, що здійснено переклад з англійської мови на українську мову, однак жодних відомостей щодо особи, яка здійснила цей переклад, та її відповідності вимогам ст. 503 МК України матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до п. 12 розділу 4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року, у вступній частині висновку зазначається про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Тобто у будь-якому випадку (при проведенні експертизи або експертного дослідження), навіть якщо це дослідження за зверненням громадян або юридичних осіб і не призначене для подання до суду, експерт повинен вказати, що він попереджений/обізнаний про кримінальну відповідальність.

Однак з наявного у матеріалах справи висновку №-0168 від 01 квітня 2021 року слідує, що під час такого дослідження судовий експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, у зв`язку з чим вказаний висновок є недопустимим доказом.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лободи І.О. задовольнити.

ПостановуКіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 заст. 472 МК України скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот