П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/511/2021

Справа № 330/1127/21

"30" серпня 2021 р. смт. Якимівка

Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Куценко О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу від 30 травня 2021 року, про адміністративне правопорушення серії ААБ № 160138: 30 травня 2021й року о 01 годині 53 хвилини на автодорозі Якимівка-Радивонівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW держномер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП МЗНПД ЗОР №458 від 30 травня 2021 року, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Гринько М.С. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Пояснивши, що його підзахисний заперечує факт керування транспортним засобом. Працівники поліції під`їхали до автомобілю в якому він перебував, коли автомобіль не перебував в русі. Він дійсно знаходився в автомобілі та перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом не керував. Будь-які докази, щодо керування транспортним засобом його підзахисного в матеріалах справи відсутні.

Розглянувши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України», «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02та інших рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні і тому спрощений підхід для розгляду справ такої категорії є неприпустимим, доводи особи, яка притягається до відповідальності мають бути ретельно перевірені, а в разі невизнання вини, належним чином спростовані, висновки судді ж повинні бути належним чином обґрунтовані і вмотивовані.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування транспортним засобом під час такої відмови. Таким чином зупинений, тобто до самої зупинки транспортного засобу повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Діюче законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведене в п. 27 ПВС України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування». За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожніх рух «Кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі повинні мати водія» Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС /КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення ТЗ в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення ТЗ в просторі". Експлуатація ТЗ передбачає використання цього ТЗ за призначенням, тобто з метою керування. Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до вимог п 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує ТЗ і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньою в ТЗ. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія. Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

Особа яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник заперечували факт керування транспортним засобом 30 травня 2021 року о 01 годині 53 хвилин в Запорізькій області на автодорозі Якимівка-Радивонівка.

Єдиний доказ на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 30 травня 2021 року о 01 годині 53 хвилин в Запорізькій області на автодорозі Якимівка-Радивонівка є два оптичні диски з відеозаписом, однак відеозаписи на вказаних дисках не містять інформації на підтвердження керування транспортним засобом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності..

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Оцінюючи відеозапис, як доказ керування транспортним засобом, особою яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю його неналежним та недопустимим.

Так, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З дослідженого відеозапису та протоколу, вбачається, що вони не містять інформації щодо транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); в протоколі не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис,з відеозапису не вбачається хто саме керував транспортним засобом, тобто вказаний доказ не містить інформації щодо предмета доказування.

Таким чином, належні та допустимі докази в сенсі вимог ст. 251 КУпАП, як-то пояснення свідків, показання технічних приладів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували перебування у русі авто, за кермом якого перебував у зазначений час та в зазначеному місці ОСОБА_1 під час складення протоколу, в матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи не були надані.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі якщо у діях особи відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, п.3 ч.1 ст. 284 КпАП України, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках,передбачених ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку,повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також в поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд Запорізької області.

Суддя: