Справа №: 307/45/21
Провадження № 3/307/34/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2020 року, о 1 год. 30 хв. в м. Тячів, по вулиці Кошута, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Опель Омега», номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалося в нестійкій ході, запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, не визнаючи провини у вчиненні адміністративного правопорушення, сам факт відмови відпроходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, визнав. З протоколом про адміністративне правопорушення не згідний в повному обсязі, зазначив, що такий складено з порушенням закону. Факт відмови від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння мав місце 30.12.2020 року в лікарні міста Тячів, однак така відмова була зумовлена незаконними діями з боку однієї з працівників поліції жіночої статі, які виражалися в тому, що вона намагалася зафіксувати на відеокамеру власного мобільного телефону процес проходження ним огляду, а саме, продування ним наданої медсестрою трубки. Він не заперечував щодо проходження такого огляду, за умов, якщо його не будуть знімати на відеокамеру мобільного телефону, оскільки побоювався, що це відео можуть опублікувати в інтернет мережі на сайті «YouTube». Оскільки працівниця поліції не врахувала його зауважень та продовжила проводити відеозйомку, він відмовився від подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Додатково зазначив, що безпосередньо на місці зупинки його транспортного засобу на вул. Кошута в м. Тячів йому ніхто з працівників поліції не пропонував пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Транспортний засіб під його керуванням марки Опель Омега, номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 в м. Тячів по вул. Кошута було зупинено працівниками поліції, які рухаючись позаду нього включивши проблисковий маячок синього кольору наказили зупинитися.

Вимогу працівників поліції він виконав одразу після наказу, після чого працівник поліції наказав йому та трьом пасажирам, які були на той час у автомобілі, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийти з нього та пред`явити посвідчення водія і інші документи та почали огляд транспортного засобу, а саме, салону та багажника автомобіля.

Виконавши огляд транспортного засобу працівники поліції не пропонуючи проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, відвезли його до лікарні в м. Тячів, де після намагання працівниці поліції зняти процес проходження огляду на відеокамеру мобільного телефону та після його відмови за умов відеофіксації пройти такий огляд, його залишили в лікарні.

З лікарні до місця зупинки свого автомобіля він дійшов пішки де працівники поліції вже його чекали. Одразу почали в службовому автомобілі оформляти протокол про адміністративне правопорушення та по черзі до службового автомобіля запросили ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Захисник, адвокат Кустрьо М.М., в судовому засіданні зауважив, що дії працівників поліції були незаконними не тільки в частині щодо порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а і в частині огляду транспортного засобу, який був безпідставним. Звернув увагу, що водію ОСОБА_1 на місці зупинки ніхто не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В зв`язку з цим, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має.

Свідок ОСОБА_2 під час розгляду справи показав, що 30.12.2020 року близько 1 го. 30 хв. коли працівники поліції зупинили автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , він був пасажиром цього автомобіля. Разом з ними їхали також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після зупинки їх транспортного засобу, попросили всіх вийти з автомобіля та перевіривши документи та здійснивши огляду транспортного засобу, нічого не пояснюючи відвезли ОСОБА_1 в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він та інші троє пасажирів залишися на місці зупинки транспортного засобу. Через деякий час працівники поліції повернулися без ОСОБА_1 , а після їх появи через 15 хв. прийшов сам водій - ОСОБА_1 . Після цього вони почали складати протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав у службовому автомобілі працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні покази та додатково показав, що ОСОБА_1 зразу ж на першу пропозицію працівників поліції погодився поїхати до лікарні пройти огляд на стан сп`яніння - продути трубку. Додатково показав, що письмову розписку якою ОСОБА_5 зобов`язався не передавати автомобіль ОСОБА_1 до його витрезвіння було складено не в службовому автомобілі, а на вулиці. Сам протокол він підписував в службовому автомобілі поліції.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є:, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пункт 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 088177 від 30.12.2020 року, складений саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Як вказали допитані свідки такий протокол складався в їх присутності та підписувався ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу.

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується його особистими поясненнями та даними про відсторонення водія від керування автомобілем, яке здійснено в порядку передбаченому ст. 265-2 КУпАП та відповідно до розписки ОСОБА_5 12.07.1998 року, який підписував протокол, як свідок адмінправопорушення, транспортний засіб переданий тверезому водію.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався та відмовився від підписання протоколу та наданні на місці події письмових пояснень та заперечення щодо проведення відеозйомки проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 088177 від 30.12.2020 року стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності. Посилання ж водія на порушення його прав у зв`язку з здійсненням поліцейським відеозйомки під час процедури огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння чи відмови у проходженні такого огляду, враховуючи принцип пропорційності, не можна вважати таким, що дають право водію відмовитися від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Обираючи адміністративне стягнення для ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М. Бряник