ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1684/21 Справа № 932/6359/21 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Новицького Д.О.,

прокурора Саєнко Ю.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року на чергових місцевих виборах, які відбулися 25 жовтня 2015 року ОСОБА_1 обрано депутатом Чечелівської районної у м. Дніпрі ради.

Відповідно ст. 141 Конституції України та даних Міністерства юстиції України Чечелівська районна у м. Дніпрі рада з 27 листопада 2020 року знаходиться у стані припинення, на підставі цього каденція депутатів Чечелівської районної у м. Дніпрі ради VІІ скликання припинено.

02 вересня 2020 року відповідно до рішення № 80/60 Дніпровської міської ради про створення адміністрацій районів Дніпровської міської ради було ухвалено реорганізувати районні у м. Дніпрі ради та їх виконавчі комітети шляхом приєднання їх до виконавчих органів Дніпровської міської ради.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п.2 ч.1 ст.3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першої цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

ОСОБА_1 , будучи депутатом Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, набув обов`язку електронного декларування з 01 січня 2017 року.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за минулий 2020 рік наступного року після припинення діяльності лише 12 червня 2021 року о 18.17 год., тобто поза межами строку встановленого для подачі декларації (01 січня 2021 року 31 березня 2021 року).

Таким чином, ОСОБА_1 наступного року після припинення повноважень депутата Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, згідно з п.п. «б» п.1 ч 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а також відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, несвоєчасно та без поважних причин наступного року після припинення повноважень подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), а саме об 18.17 год. 12 червня 2021 року, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що не знав про необхідність подання декларації після звільнення. Вважає, що обставини його справи підпадають під п.4 роз`яснень НАЗК від 13 лютого 2020 року №1 та у подачі декларації після звільнення взагалі не було необхідності. Зазначає, що не отримував жодних повідомлень від НАЗК щодо неподання ним декларації. Звертає увагу, що практично не володіє комп`ютерною технікою, а тому був змушений витратити певний час на пошук спеціаліста, який би допоміг йому її правильно заповнити. Вказує, що в нього був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та 02 вересня 2020 року припинивши повноваження депутата Чечелівської районної у м. Дніпрі ради VІІ, 12 червня 2021 року подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п.2 ч.1 ст.3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першої цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку, який відповідає фактичним обставинам справи про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Стосовно посилань у додаткових письмових поясненнях до апеляційної скарги щодо відсутності повноважень в уповноваженої особи Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України на здійснення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства та збирання доказів для складання протоколу за порушення антикорупційного законодавства, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 1 Закону України Про запобігання корупції спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в даному випадку, яке передбачене ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням того, що Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України входить до структури Національної поліції доводи сторони захисту про збирання доказів справі не уповноваженою на те особою є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині відсутності у нього умислу на приховування від держави інформації про майновий стан не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному поданні декларації, а не в умисному приховуванні від держави інформації про майновий стан.

При цьому суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність за порушення Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується листом адміністрації Чечелівського району ДМР №7/10-116 від 08 червня 2021 року, відповідно до якого ознайомлення та роз`яснення положень Закону України «Про запобігання корупції» та ознайомлення з порядком електронного декларування і вимогами фінансового контролю депутатам Чечелівської районної у місті Дніпрі ради регулярно проводилось на інформаційно-методичних нарадах депутатів та сесіях районної у місті ради, при цьому нагадування щодо необхідності заповнення та подання декларацій депутатам проводилось особисто по телефону, надсилались повідомлення на Вайбер та на електронні адреси.

Крім того, згідно з даними Державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та органів місцевого самоврядування на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 подавав декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що вказує на обізнаність роботи системи реєстру та положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є необгрунтованими.

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував повідомлень від НАЗК про факт неподання ним декларації, оскільки уповноваженими органами вказаний факт встановлено не було, оскільки як слідує з матеріалів справи за результатами перевірки антикорупційного законодавства встановлено саме факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації після звільнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот