Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/6932/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , фізичної особи - підприємця, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , за ст.44-3 КУпАП,-

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 14.10.2020 року о 12 годині, будучи фізичною особою-підприємцем, у перукарні «ПП ОСОБА_2 », розташованій по АДРЕСА_3 , надавала перукарські послуги без засобів індивідуального захисту, а саме без медичної маски, окулярів та одноразових рукавичок, чим порушила п.7 Правил карантину, встановлених постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020 року «Про зміни до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідеміологічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину» та п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення, згідно яких зазначила, що вона дійсно є фізичною особою-підприємцем та надає перукарські послуги в приміщенні перукарні, розташованій по АДРЕСА_3 , яка належить ПП ОСОБА_2 . Місце в приміщенні винаймає за договором оренди. 14.10.2020 року, під час візиту працівників поліції, на своєму робочому місці вона надавала перукарські послуги клієнтці, при цьому була у приспущеній масці, без окулярів та одноразових рукавичок. Вказане відбулось через її необачність. Зазначила, що притягається до адміністративної відповідальності вперше, у зв`язку з дією карантинних заходів отримує мінливий дохід, сума штрафу для неї є непомірною, має на утриманні неповнолітню дитину, чоловік не допомагає, наразі йде процес розлучення, про що надала відповідні документи. Відтак просила звільнити її від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у редакції станом на 14 жовтня 2020 року, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) є фізичною особою-підприємцем.

Згідно договору оренди №6 від 01.11.2018 року ОСОБА_3 орендує частину нежитлового приміщення (площею 10 кв.м.), розташованого за адресою АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_2 .

На доданих до протоколу фото зафіксовано знаходження ОСОБА_1 у приміщенні перукарні у приспущеній на підборіддя масці, без окулярів та одноразових рукавичок, а також надання останньою перукарських послуг клієнтці, з якою ОСОБА_1 знаходиться у безпосередній близькості (менш 1,5 м).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП, оскільки діючим законодавством саме на неї покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

При цьому суддя зазначає, що п.7 Правил карантину, встановлених постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020 року «Про зміни до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідеміологічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину», порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , стосується виключно організації вищевказаних заходів у закладах громадського харчування, до яких не можна віднести перукарню.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя враховує положення ст.ст.23,33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладанні враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі Ізмайлов проти Росії (п.38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, той факт, що ОСОБА_1 хоча і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, однак будь-яких негативних наслідків від її дій не настало, за такий вид правопорушення притягається до адміністративної відповідальності вперше, визнала свою провину та щиро кається у вчинених діях, при цьому утримує неповнолітню дитину, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого, відповідно до вимог ст.22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, а справу відносно неї закрити з оголошенням їй усного зауваження.

На підставі викладеного та керуючись ст.22, 23, 33, 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський райсуд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Т.В. Пустовойт