Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1860/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч.4 ст.121 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Гонгало Н.В.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 13.06.2020 піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 11.10.2020 року о 16 год. 00 хв. на автодорозі М-07, Київ-Ковель-Ягодин, 226 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом ПР УВН 810080, номерний знак НОМЕР_2 , у якого не працювали задні габаритні ліхтарі, стоп-сигнали, повороти та розбитий склорозсіювач (дане правопорушення вчинене повторно протягом року), чим порушив вимоги п. 31.4.3а Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП. При цьому, зазначає, що постанова суду не відповідає вимогам ст.ст.33,245, 251, 252, 280 КУпАП. Наголошує, що дії працівників патрульної поліції були незаконними, а справу судом розглянуто з істотним порушенням його процесуальних прав, зокрема права на захист. Вважає, що судом порушено вимоги ст.33 КУпАП, оскільки не обґрунтовано обрання виду адміністративного стягнення, не вказано, які саме дані та обставини враховано при накладенні цього стягнення. Зазначає, що при виїзді його автомобіль та причіп були технічно справними, однак, технічний стан автомобільної дороги був непридатний для використання, причіп при експлуатації отримав механічні пошкодження, а саме відламалась вилка. В подальшому, так як була світла пора доби, він відкрив бокове водійське вікно і дублював рукою виконання маневрів так як в самому автомобілі всі світлові прилади працювали, а в причепі в зв`язку з поломкою під час експлуатації не працювали, сам причіп низький і не перешкоджає обзору, тому видимість жестів які він подавав рукою була належною і відповідала вимогам ПДР України. Разом з цим, це була неділя- вихідний день, він не мав можливості усунути дану несправність так як не працювало жодне СТО або автосервіс. Крім того, наголошує, що працівниками поліції було грубо порушено інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 та інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі наказ 07.11.2015 року №1395. Посилаючись на наведене, вважає, що суд не вправі був використовувати та обґрунтовувати судове рішення щодо доведеності його вини протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки цей доказ отриманий з порушенням вимог ст.266 КУПАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримку своїх апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи №287/1860/20, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції частини 4 ст.121 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Як вважає апеляційний суд, висновки судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, яким суд дав належну і ретельну оцінку.

Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.31.4.3a) ПДР України та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статей 254-256 КУпАП, в ньому були зазначені дані про особу, стосовно якої він складався, місце, час, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене, правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, за відсутності жодних зауважень від ОСОБА_1 як у цьому протоколі, так і відповідних письмових пояснень від останнього долучених до цього протоколу.

Згідно даних наведених у довідці ДПП УПП в Житомирській області (а.с.8) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2676912 від 13.06.2020, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн., що є підтвердженням повторності вчиненого ним протягом року будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою статті 121 КУпАП.

Крім того, винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, підтверджено і іншими матеріалами справи №287/1860/20, зокрема: рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Мичківського М. від 11.10.2020 (а.с.7), листом від 28.08.2020 №13088/41/28/2020 (а.с.9), витягом з адмінпрактики відносно ОСОБА_1 (а.с.10)

При цьому, у відповідності п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 01.12.2015 №1496/27941 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Таким чином, доводи апелянта щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та інших матеріалів справи, а в подальшому порушення вимог ст.278 КУпАП судом першої інстанції при судовому розгляді справи №287/1860/20, є необґрунтованими, оскільки, як вище зазначалось, зміст протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що він відповідає положенням ст.256 КУпАП, а інші матеріали справи оформлені та долучені до протоколу у відповідності до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Вищевикладені докази сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

На переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимогист.245 КУпАП.

Крім того, в даному випадку, апеляційний суд бере до уваги і позицію ОСОБА_1 викладену останнім в заяві до суду першої інстанції про розгляд справи без його участі, згідно з якою він визнає свою вину в скоєному правопорушенні. (а.с.12)

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи - апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Одночасно, при накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Частиною четвертою статті 121 КУпАП передбачено санкцію лише у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або найбільш суворий з адміністративних стягнень - адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Урахувавши наведені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.4 ст.121 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, яке за своїм видом і мірою є справедливим, відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, рішення, на переконання апеляційного суду, є законним та обґрунтованим, а отже підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун