Справа № 188/1056/21
Провадження № 3/188/558/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року смт.Петропавлівка

Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Ніколаєва І.К. розглянувши адміністративні матеріали , які надійшли від відділення поліції № 4 Синельниківського РУП ГУНВП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживала 2014 року у АДРЕСА_1 , не працюючої , яка має на утриманні 6 дітей та тимчасово орендує житловий будинок де проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ВАБ № 493910 від 04.08.2021 року ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх 6 дітей, внаслідок чого діти проживають в умовах, що не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, що було встановлено під час інспектування 20.07.2021 р.

По факту вказаного правопорушення був складений протокол серії ВАБ № 493910 від 04.08.2021 року.

Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом було роз`яснено положення та зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, винною себе не визнала та розповіла, що на її утримані дійсно перебуває шестеро неповнолітніх та малолітніх дітей з якими вона у 2014 року переїхала з м. Донецьк до смт. Петропавлівка після того як територія м. Донецька була тимчасово акупована.

З 2014 року вона тричі змінювала місце проживання в смт. Петропавлівка через те, що власного житла вона не має, до цього часу проживає у орендованому будинку з якого вона зараз також повинна виїхати за вимогою його власника. Причиною її притягнення до відповідальності вважає скарги сусідів яким заважають її діти. Погодилась, що умови у орендованому будинку дійсно не є належними, немає ремонту, будинок старий.

Вона неодноразово зверталась до селищного голови з питання надання їй та її дітям житла як переселенцям, але питання не вирішується.

Через скарги сусідів служба у справах дітей постійно проводить огляди у її будинку, зазирають до житла, холодильника та кімнат дітей, що завдає їй незручностей та моральних страждань.

Вважає, що вона безпідставно притягується до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП тому, що вона займається вихованням дітей, четверо з них відвідають учбовий заклад, не прогулюють уроки, з боку викладачів до неї та її дітей немає ніяких претензій, діти забезпечені всім необхідним для навчання. Мають ноутбук для дистанційного навчання. Продукти харчування вона купує постійно, діти доглянуті та не голодні. Щомісяця вона має дохід більше 20 000 гривень які вона витрачає на дітей.

Суд вислухав ОСОБА_1 вивчивши її письмові пояснення та прояснення ОСОБА_2 у яких відсутня дата їх надання, письмові пояснення , копію акту обстеження умов проживання складений 20.07.2021 року текст якого не чіткий та не читаємий, лист начальника служби у справах дітей в якому зазначено, що у будинку брудно та стоїть неприємний запах через те, що до будинку не попадають проміння сонця, відсутні продукти харчування, мати з`явилась після того як їй зателефонували і повідомила, що робить ремонт у іншому будинку, але адресу не назвала і саме з цих підстав зроблений чомусь висновок, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. До цього листа не надано жодного доказу , який міг бути залучений до матеріалів даного адміністративного матеріалу.

Додані фото таблиці до протоколу зафіксували загальний вид споруд поруч з будинком та окремі фрагменти кімнат.

Після вивчення наданих доказів вважаю, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП з оглядом на наступні обставини.

Згідно протоколу ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки відносно 6 дітей внаслідок чого останні проживає в умовах, що не відповідають санітарно-гігієничним нормам, що було встановлено під час інспектування 20.07.2021р.

Але, стаття 184 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення НЕОБХІДНИХ УМОВ ЖИТТЯ, навчання та виховання неповнолітніх дітей, але ніяк ні за проживання дитини в умовах, що не відповідають санітарно-гігієничним нормам як зазначено у протоколі.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що порушення відносно ОСОБА_1 виявлене 20.07.2021 року тоді, як сам протокол відносно неї був складений лише 04.08.2021 року.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків. Як встановлено в судовому засіданні вона проживає разом з 6 дітьми у орендованому будинку який їй не належить і через що вона не може займатися його ремонтом.

ОСОБА_1 має статус переселенки ( з її слів) переїхала з м. Донецьк до смт. Петропавлівка після того як у 2014 році територія м. Донецька була тимчасово окупована. Сама виховує 6 дітей та намагається покращити умови проживання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення та письмові пояснення осіб, які у протоколі не зазначені як свідки та акту обстеження підтверджують те, що у кімнатах , під час перевірки було брудно, що не може доводити ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї обов`язків і тому вивчені судом докази викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не в наслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дітей.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушеного за ч.1 ст. 184 КУпАП, - закрити за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І. К. Ніколаєва