Справа № 642/6026/21
Провадження № 3/642/1753/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 22 серпня 2021 року близько 01 години 20 хвилин керував автомобілем «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 по пров. 1 Золочівському в районі буд.18 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місті, так і в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків.

В результаті порушення ОСОБА_1 п.п.2.5 ПДР України, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно він 22 серпня 2021 року приблизно в зазначений час знаходився вдома разом з дитиною, з метою купити сигарет вийшли з ОСОБА_2 , який сів за кермо автомобіля «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Трохи проїхавши вони побачили патрульний автомобіль поліції, який почав вимагати зупинитися, ОСОБА_2 згадав, що при собі не має водійського посвідчення на право керування, у зв`язку з чим, як тільки автомобіль зупинився, вони пересіли помінявшись сидіннями. Після зупинки автомобіля поліцейські намагались домовитись та вимагали хабар, але коли зрозуміли що нічого від нього не отримують почали фіксувати правопорушення, згідно з яким на автомобілі не працював один з габаритних вогнів. Так, коли поліцейські підійшли до автомобіля, на сидінні за кермом дійсно перебував ОСОБА_1 , однак наполягав, що автомобілем він не керував взагалі, бо зазначений автомобіль хоча і належить йому на праві користування, він передав автомобіль в користування своєму другу ОСОБА_2 . Однак робітниками поліції був проігноровані пояснення ОСОБА_1 , та вони запропонували останньому пройти свідоцтва на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився у зв`язку з тим, що він не керував транспортним засобом. Також ОСОБА_1 повідомив суду, що в його автомобілі є відеореєстратор в салоні де зафіксовано факт того, що вони з ОСОБА_2 пересіли, помінявшись місцями.

На питання головуючого, правопорушник ОСОБА_1 відповів, що повний запис з відеореєстратора його автомобіля не зберігся та є лише відрізок зупинки поліцейськими, після чого автомобіль був заглушений, у зв`язку з чим відеозапис автоматично був зупинений. Відрізок перед зупиненням також не зберігся, бо був автоматично стертий з часом відеореєстратором.

Захисник, адвокат Коршун О.М. надав до суду письмові клопотання про долучення до справи відповіді з УПП в Х/о про відсутність на балансі відеореєстратора з патрульного автомобіля, про долучення відеозаписів з відеореєстратора автомобіля «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 , письмові пояснення свідка ОСОБА_3 та клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, які містяться в матеріалах справи, та просив врахувати їх при ухваленні рішення в зазначеній справі.

Вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , захисника Коршун О.М., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оглянувши відеозаписи відеореєстратора та боді-камер патрульної поліцій з місця події, відеозаписи з автомобіля «Volkswagen polo», дослідивши матеріали справи, та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступних висновків.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_1 , його вина у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

В судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2021 року у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП процесуальна форма та зміст яких відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 22 серпня 2021 року близько 01 години 20 хвилин керував автомобілем «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 по пров. 1 Золочівському в районі буд. 18 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місті, так і в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені законом, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений Інструкцією.

Зазначені в протоколі свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судом не викликались та не допитувались, у зв`язку з тим, що згідно з матеріалами справи та письмових пояснень самих свідків, вони засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що також не заперечує сам правопорушник ОСОБА_1 та підтверджується відеозаписом з боді-камер поліцейських УПП в Х/о ДПП.

Наявні у справі письмові пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто та є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Так, ОСОБА_1 не заперечує що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідність у виклику та допиту свідків вказаних в протоколі відсутня, оскільки факт відмови від проходження огляд ОСОБА_1 є встановленим та доведеним, правопорушник вказаний факт не спростовує, відповідно він окремого підтвердження не потребує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України пояснив, що в зазначений день та час, він разом з ОСОБА_1 вдома граючи з дитиною, вирішили вийти купити дитині соку. Вийшовши на вулицю ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , який сів поруч на пасажирське сидіння. Під час руху, коли вони помітили патрульний автомобіль поліцейських, ОСОБА_2 згадав що не має при собі свідоцтва на право керування транспортними засобами та коли поліцейські зупинили їх автомобіль вони пересіли на сидіння один одного, бо ОСОБА_2 злякався відповідальності за керування транспортними засобами без посвідчення на таке право. Так, коли поліцейські підійшли до автомобіля, то на сидінні за кермом знаходився ОСОБА_1 , однак автомобіль не рухався. Автомобіль «Volkswagen polo» був зупинений у зв`язку з несправним не працюючим габаритом. З початку працівниками вимагались гроші, за не складання протоколу, а після того як вони не дійшли змови вони почали оформлювати адміністративний протокол. В процесі розмови ОСОБА_1 зазначив що не вживав алкоголь. Після того як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він одразу сказав, що не перебував за кермом, а за кермом був ОСОБА_2 , однак поліцейськими такі пояснення були проігноровані. ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду, та постійно казав, що він не управляв зазначеним автомобілем.

На питання головуючого, свідок ОСОБА_2 не зміг пояснити, чому саме він сів за кермо автомобіля, який належить ОСОБА_1 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка була попереджена судом про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України пояснила, що в ніч з 21.08.21 на 22.08.21 приблизно о 00:20 годинні знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Барикадна 182, зустріла знайомих ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які через 5-10 хвилин сіли в автомобіль «Volkswagen» та поїхали. За кермом зазначеного автомобіля був ОСОБА_7 .

Разом з матеріалами про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надано 2 диска з відеозаписами з боді-камери інспектора УПП та відеореєстратора з патрульного автомобіля, які були оглянуті в судовому засіданні, де зафіксоване переслідування, зупинка, а також поведінка правопорушника ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 ..

Посилання захисника, адвоката Коршун О.М. на те, що відеоматеріал з відеореєстратора патрульного автомобіля «Xiaomi» не може слугувати доказом, оскільки його здійснено на невідомий носій, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №106797 від 22 серпня 2021 року, який складено інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Х/о, а отже є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку, за допомогою відео фіксації працівники поліції виконали вимоги щодо здобуття доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення.

Так згідно з відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля зафіксовано факт зупинки автомобіля «Volkswagen», після зупинки якого з пасажирського сидіння одразу вийшов свідок ОСОБА_2 , а потім з місця водія вийшов ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що зазначеним відеозаписом зафіксовано, як після того як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля він одразу не закрив водійські двері, деякий час простояв біля відкритої двері та нахилившись заліз на водійське сидіння, начебто щоб заглушити автомобіль та лише потім закрив двері. Після чого підійшов до задньої двері автомобіля позаду водійської, відкрив двері та заліз начебто шукаючи документи та закрив задні двері.

Так при зупинці авто на зазначеному відео можна спостерігати час за який з моменту повної зупинки до відкриття пасажирських дверей ОСОБА_2 , пройшло 2 секунди, після чого через 5 секунд відкриває водійські двері ОСОБА_1 , а також вбачається проміжок часу за який свідок ОСОБА_2 обійшов автомобіль «Volkswagen» попереду з моменту його виходу з автомобіля до кінця лобового скла біля водійської двері, а саме за 17 секунд.

Крім того після зупинки автомобіля першим відразу виходить з пасажирського сидіння свідок ОСОБА_2 , тоді як водій ОСОБА_1 ще залишається за кермом та натискає на гальма, про що чітко свідчать світлові «стоп-сигнали» та лише перед самим виходом ОСОБА_1 з водійського сидіння «стоп-сигнали» вимикаються, що свідчить про те, що на педаль гальма тиснули безперервно під час гальмування та після виходу свідка ОСОБА_2 з автомобіля до самого виходу водія з автомобіля.

Згідно з відеозаписом з боді-камери зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Особі яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснені його права та обов`язки. Жодних клопотань не заявлялось. Порушень порядку при складанні протоколу судом в судовому засіданні не встановлено.

Відеозаписи надані УПП в Х/о спростовують доводи ОСОБА_1 та свідчення свідка ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 не керував автомобілем, так як можливо побачити, що з автомобіля «Volkswagen» одразу після зупинки із-за керма вийшов ОСОБА_1 та автомобіль після зупинки не мав жодних візуальних пересувань по салону. Також з відео вбачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейських, вводив їх в оману надававши різну інформацію про вживання обома алкоголю але в малої кількості, про те, що начебто не він керував автомобілем та образливо розмовляючи, зухвалою поведінкою, намагався скомпрометувати та вивести на конфлікт співробітників поліції, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається зухвала поведінка свідка ОСОБА_2 , який явно має ознаки алкогольного сп`яніння, погрожував та висловлювався в сторону інспектора УПП виразами, які явно принижують честь та гідність останнього, при виконанні своїх службових обов`язків.

Крім того на відео зафіксовано, як інспектор УПП роз`яснив те, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не мають права управляти транспортними засобами протягом доби, декілька раз запропонував викликати останнім таксі, але вони зазначили, що підуть додому пішки.

Враховуючи те, що дані зазначені в протоколі, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відеозаписи надані УПП в Х/о узгоджуються між собою, всі ці докази логічно доповнюють один одного та не суперечать один одному, суд вважає, що вони є правдивими, об`єктивними і підстав для недовіри до них немає.

Вищезазначені докази в порядку ст. ст. 251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_2 , суд вважає, що пояснення свідка, не узгоджуються з відеозаписами наданими УПП в Х/о, та суперечать один одному, суд вважає, що вони є не правдивими, та такими що свідчать про намагання ввести суд в оману з метою надати допомогу ОСОБА_1 уникнути відповідальності (ст.384 КК України).

Також захисником Каршун О.М. надано суду відеозапис з відеореєстратора автомобіля «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , про існування якого на місці не було зазначено учасниками розгляду справи про адміністративне правопорушення при складанні протоколу ДПР18 № 106797 від 22 серпня 2021 року.

При перегляді відеозапису, наданого захистом з автомобіля «Volkswagen», судом встановлено, як на відео де зазначений день та час, зафіксовано вигляд салону з задньої частини, та видно тіні двох осіб на водійському сидінні та на передньому пасажирському, які після зупинки автомобіля міняються місцями. Так в подальшому з зазначеного відео вбачається, як особа, яка пересіла на місце водія в подальшому виходить з водійських дверей та одразу зачиняє їх, а після цього відчиняються задні двері за водієм та видно як особа щось робить на задньому сидінні та одразу покидає автомобіль і закриває двері.

Так це відео не відповідає дійсності та повністю спростовується відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля, де особа, яка виходила з місця керування одразу не закриваючи водійські двері деякий час повертається до салону на переднє сидіння, як зазначив правопорушник ОСОБА_1 щоб заглушити автомобіль, та лише після цього закриває водійські двері, та лише після цього відкриває задні двері автомобіля позаду водійського та в подальшому вчиняє хронологічні дії.

Крім того з зазначеного відео вбачається, що з моменту повної зупинки автомобіля до моменту відкриття пасажирської двері свідком ОСОБА_2 пройшло майже 8 секунд, за які вони мінялися місцями, та ще через 5 секунд відкриває свої двері водій, що набагато довше робить час виходу водія з моменту зупинки з автомобіля «Volkswagen», по рівнянню з відео відеореєстратора патрульного автомобіля УПП де з моменту зупинки водій відкриває свої двері через 8 секунд, а не через 13 секунд як на відео наданим стороною захисту.

Також не збігається час коли свідок ОСОБА_2 проходить попереду автомобіля після того як він вийшов з переднього пасажирського сидіння, з обставинами зафіксованими на відео відеореєстратора патрульного автомобіля по співвідношенню з діями ОСОБА_1 . Так на відео наданому захисником з моменту виходу свідка з автомобіля до менту як свідок ОСОБА_2 обійшов автомобіль «Volkswagen» попереду і дійшов до кінця лобового скла водійської сторони пройшло майже 11 секунд і саме тоді як останній підійшов до краю автомобіля біля водійської двері, в цей момент водійські двері зачиняються. Тоді як на відео з відеореєстратора патрульного автомобіля з моменту виходу свідка з автомобіля до менту як свідок ОСОБА_2 обійшов автомобіль «Volkswagen» попереду і дійшов до кінця лобового скла водійської сторони пройшло майже 17 секунд і саме тоді як останній підійшов до краю автомобіля біля водійської двері, водійські двері були відчинені та водій ОСОБА_1 не зачиняючи двері залазив до салону через водійське сидіння, начебто заглушити автомобіль.

Крім того на відео чітко видно, як автомобіль при зміні особами своїх місць, явно хитається, що не узгоджується з відео з відеореєстратора патрульного автомобіля, де після зупинки з нерухомого автомобіля відразу виходять ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

А також ще чимало розбіжностей, де на відео не вбачається ані проблискового маячка з патрульного автомобіля, ані фар позаду з патрульного автомобіля в дзеркалі заднього виду, ані в бокових дзеркалах, крім того в самому відео неможливо ідентифікувати учасників, та більш того на ньому не зафіксовані ані інспектори УПП, ані подальші події, які відбувались після зупинки, що в своїй сукупності не надає можливості суду визнати, цей відеозапис належним та допустимим доказом по справі, а лише навпаки має усі ознаки підроблення, що свідчить про надання суду завідомо недостовірних або підроблених доказів (ст.384 КК України).

Разом з тим, встановлені судом обставини, а саме надання свідком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 показів, які не узгоджуються з даними відеофіксації правопорушення та даними протоколу про адміністративне правопорушення та в тому числі не узгоджуються у своїй сукупності з іншими матеріалами справи та суперечать їм, можуть вказувати на неправдивість наданих суду 02.11.2021 року свідком ОСОБА_2 показів, в зв`язку з чим потребують належної перевірки Харківською обласною прокуратурою.

Зважаючи на вищенаведене, суд доходить висновку про необхідність направлення копії зазначеної постанови до Харківської обласної прокуратури для забезпечення проведення в порядку ст. 214 КПК України перевірки факту надання свідком ОСОБА_2 недостовірних (неправдивих) показів та прийняття за результатами проведеної перевірки рішення у відповідності до вимог закону.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування є безпідставними, оскільки наявний диск у матеріалах справи з відеозаписом з боді-камер спростовує його твердження. На відео записі зафіксовано як поліцейський відсторонює ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, а також у ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, було тимчасово вилучено водійське посвідчення « НОМЕР_2 » та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що також свідчить про відсторонення його від керування транспортним засобом.

З об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, чи іншого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності заст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту відмови від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи фактичні обставини справи, наявні та досліджені докази по справі суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 22 серпня 2021 року в м. Харкові по пров. 1 Золочівському біля буд. 18, керував автомобілем «Volkswagen polo» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, без поважних причин відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та підтверджується: поясненнями самого правопорушника, поясненнями свідків, протоколом про адмінправопорушення, відеозаписами, які свідчать про те, що ОСОБА_1 умисно намагається приховати факт керування в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що обставини зазначені в протоколі узгоджуються між собою та з відеозаписами оглянутими в судовому засіданні, всі ці докази логічно доповнюють один одного та не суперечать один одному, суд вважає, що вони є правдивими, об`єктивними і підстав для недовіри до них немає. В зв`язку з цим, пояснення ОСОБА_1 суд вважає неправдивими, та такі його покази розцінює, як спосіб захисту та бажання ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та уникнути покарання.

Твердження, захисника з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, внаслідок її недоведеності, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження в суді.

Доводи правопорушника ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки на момент пред`явлення вимоги поліцейськими автомобіль не рухався, а стояв, суд до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом означеної події.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності судом встановлено, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих обставин, визначених ст. 34 КУпАП, та обтяжуючих обставин, визначених ст.35 КУпАП не встановлено.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, ч.2 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП, керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 роки. (Отримувач коштів: ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/21081100; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача (IBAN): UA0020649, Призначення платежу: Штраф за Постановою суду у відношенні … (ПІБ правопорушника), Ленінський районний суд м. Харкова, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. (Одержувач: ГУК Харків обл/мХар Холодног/22030101; Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Код отримувача (код за ); Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);Рахунок отримувача (IBAN): UA0020656; Призначення платежу: Сплата судового збору за постановою … (ПІБ правопорушника), Ленінський районний суд м. Харкова, ).

З урахуванням положень ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути подвійний розмір штрафу.

Копію постанови направити до Харківської обласної прокуратури для проведення в порядку ст. 214 КПК України перевірки факту надання свідком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недостовірних (неправдивих) показів.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 303 КУпАП термін пред`явлення постанови до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя: А.М. Гримайло