Справа № 242/4502/20
Провадження № 3/242/57/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Переясловська Ю.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Держпраці у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецьк Кемеровської області, ІПН НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДЦ 27026/2053/АВ/П/ПТ від 08 жовтня 2020 року зазначено, що 07 жовтня 2020 року об 11 год. 00 хв. за адресою: 86060, м.Авдіївка, вул..Грушевського, автомийка біля торгівельного центру «Квадро» за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 на автомийці було встановлено факт допуску ФОП ОСОБА_1 працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи з виконанням трудових функцій за професією «мийник-прибиральник рухомого складу» без укладання трудового договору в письмовій формі у випадках, встановлених ч.1 ст.24 КЗпП України, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Тим самим, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

В якості підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП, матеріали справи містять: протокол ДЦ 27026/2053/АВ/П/ПТ від 08 жовтня 2020 року; акт інспекційного відвідування № ДЦ 27026/2053/АВ від 08.10.2020; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 ; Витяг з реєстру платників єдиного податку; пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачена за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення за адресою: 86060, Донецька область, м.Авдіївка, вул..Грушевського, автомийка, однак відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку відносно ОСОБА_1 , місце провадження господарської діяльності якого: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що автомийка, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_1 чи того, що саме він здійснює за цією адресою господарську діяльність.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено, що саме ОСОБА_1 допустив зазначених в протоколі працівників до роботи, оскільки відповідно до відеозапису, наявного у справі, вказані особи не змогли чітко назвати прізвище особи, яка допустила їх до праці. Зокрема, ОСОБА_2 , надаючи пояснення, не змогла назвати прізвище особи, яка допустила її до праці, і лише після того, як працівник Держпраці повідомила, що на даній автомийці здійснює господарську діяльність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначила, що її допустив до праці саме ОСОБА_1 .

Інша зазначена в протоколі особа, ОСОБА_3 , також не підтвердила, що її допустив до праці саме ОСОБА_1 і що саме він виплачує їй заробітну плату. Письмові пояснення ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Особа жіночої статі, яка здійснювала прибирання в салоні автомобіля на відеозаписі (прізвище цієї особи не було вказано), на питання працівника Держпраці, чи працює вона у ОСОБА_1 , відповіла негативно.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не підтвердив того, що допускав до праці вказаних у протоколі осіб, і що він взагалі здійснює господарську діяльність на цій автомийці. В результаті дослідження в судовому засіданні відеозапису, доданого до протоколу, у суду виникли сумніви щодо того, що ОСОБА_1 чітко усвідомлював суть порушення, яке інкримінують йому працівники Держпраці, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 переніс інсульт, а, як слідує з відеозапису, підписання протоколу та акту перевірки ОСОБА_1 здійснював за вказівкою працівника Держпраці. Крім того, у суду виникли сумніви в тому, що ОСОБА_1 з огляду на свій фізичний стан розумів і усвідомлював свої права і обв`язки в процесі і за результатами перевірки Держпраці.

В матеріалах справи взагалі відсутні пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у протоколі.

В протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено, що «не зміг своєчасно працевлаштувати, оскільки погіршилось самопочуття після перенесеного інсульта».

Однак, відеозаписом, доданим до протоколу, не підтверджується, що це пояснення написав саме ОСОБА_1 власноруч, добровільно і усвідомлюючи суть інкримінованого йому правопорушення.

В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_5 , який зазначає, що також здійснює господарську діяльність на даній автомийці, однак робить це самостійно і найманих працівників не має. Він також зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 працюють автомийницями у ОСОБА_1 .

Однак, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_5 , оскільки викладені в них обставини не підтверджуються матеріалами справи і він не зазначений в протоколі в якості свідка.

Таким чином, факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим у суду є обґрунтовані сумніви в наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, зокрема, наявності в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що суду не надано повноважень з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.61 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом ст. 252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, не доведена, а обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду в частині закриття провадження до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.А. Переясловська