Номер провадження 3/754/259/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2020 року о 06:35 год. в м. Київ, вул. Градинська, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві ВП № 01036352 від 20.07.2020, чим вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 3 ст. 126 КУпАП.

26 листопада 2020 року о 06:35 год. в м. Київ, вул. Градинська, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту також - КУпАП).

24.12.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана в провадження судді Гринчак О.І.

Справа призначена до судового розгляду на 06.01.2021 о 09 год. 00 хв.

06.01.2021 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що після ознайомлення з матеріалами справи у нього виникла необхідність в одержанні правової консультації.

Враховуючи положення статті 59 Конституції України, якою кожному гарантовано право на професійну правничу допомогу, суд задовольнив вказане клопотання та відклав розгляд цієї справи на 21.01.2021 о 14 год. 00 хв.

У судовому засіданні 21.01.2021 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП не визнав та зазначив, що йому було невідомо про те, що є тимчасове обмеження у праві керування; про наявність такого обмеження дізнався лише в Національній поліції, за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А; вказав, що дружина з дитиною проживають за кордоном, а аліменти він передає їй через своїх батьків. Щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, то ОСОБА_1 зазначив, що відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння не було, навпаки він надавав згоду поїхати в медичний заклад для проходження такого огляду.

Також у судовому засіданні 21.01.2021 ОСОБА_1 заявив клопотання про визнання доказу неналежним, в якому він просить визнати письмові пояснення свідків, що містяться в матеріалах даної справи недопустимим доказом з огляду на те, що «письмові пояснення свідків» є нічим іншим, як роздруківкою зробленою безпосередньо співробітниками поліції; письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами (ВС/КАС № 560/51/17 від 27.06.2019). Також ОСОБА_1 у клопотанні зазначає, що інспектором поліції були використані «формалізовані» бланки пояснень, що надруковані заздалегідь; в них вже було надруковано текст, з якого випливає, що той чи інший водій відмовився від проходження освідування на предмет алкогольного сп`яніння; у цей документ було вписано лише дату і час складання, прізвище посадової особи, яка відібрала пояснення, дані особи, у якої відібрані пояснення, дата, час, місце знаходження особи на час запрошення в якості свідка, прізвище, ім`я, по-батькові водія. При цьому, на запитання суду щодо виклику свідків у судове засідання ОСОБА_1 такого клопотання не заявив.

У судовому засіданні 21.01.2021 оголошено перерву до 22.01.2021 о 14 год. 00 хв.

22.01.2021 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою, наявною в матеріалах справи.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд встановив таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26.11.2020 серії ДПР18 № 427559, та постановою, винесеною старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), від 20.07.2020 ВП № 61036352, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з судовим наказом № 759/16576/19 від 24.12.2019.

Як вбачається, старшим державним виконавцем постановлено вказану постанову надіслати сторонами виконавчого провадження до відома.

Доказів того, що ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження, а саме як боржник, не був обізнаний зі змістом вказаної постанови про його тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, як і того, що вказана постанова скасована чи визнана незаконною матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Щодо адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 130 КУпАП (суд використовує, у тому числі, еталонну редакцію КУпАП, розміщену в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, який згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 веде Мін`юст, а також відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів) встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони дане правопорушення містить три самостійні склади:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, вважають закінченими з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Таким чином, обов`язковими елементами об`єктивної сторони такого складу правопорушення як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: факт керування транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує таким засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до пункту 3 Порядку огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6 розділу ІI Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно з п. 7 розділу I Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 26.11.2020 серії ДПР18 № 012106, в якому, зокрема, зазначено, що 26 листопада 2020 року о 06:35 год. в м. Київ, вул. Градинська, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. У протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказані їх місця проживання та містяться їх підписи;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.11.2020, згідно з якими 26.11.2020 о 06:45 в м. Київ, по вул. Градинська, 10, водій ОСОБА_1 (у встановленому Законом порядку) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі лікаря-нарколога;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2020 до закладу охорони здоров`я - Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені наступні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 : зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Результати огляду: відмова;

- відеозаписом із бодікамери, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків зазначив, що він буде проходити огляд на визначення стану сп`яніння, «але на даний час не може» (дослівно), що свідчить про його фактичну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що інспектором було виконано вимоги п.1 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1359, та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про визнання пояснень свідків неналежним доказом, оскільки, за його твердженням, такі пояснення «є нічим іншим, як роздруківкою зробленою безпосередньо співробітниками поліцією», то суд не може погодитися з такими доводами, зважаючи на те, що дані свідки були на місці події, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду у встановленому порядку, а та обставина, що відібрання пояснень у свідків на місці пригоди відбулось на бланках, заповнених поліцейськими заздалегідь, не суперечить вимогам закону, адже спосіб виготовлення документу не тягне за собою недопустимість цього документу. Судом досліджено пояснення свідків в сукупності з іншими матеріалами справи і вони не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності, тому клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, та дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, оскільки воно є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 коп.), із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до положень статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Гринчак