328/13/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився у с. Кірове Токмацького району Запорізької області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, ст. 173 КУпАП,

за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Астаф`єва Г.В.

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР18 № 424139 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в с. Запоріжжя по вул.. Миру, 2 гр. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився надавати документи, які підтверджують особу громадянина України, чим порушив постанову КМУ від 9.12.202020 р. № 1236, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР18 № 424139 від 19 грудня 2020 року; - рапорт від 19 грудня 2020 року; - протокол про адміністративне затримання від 19 грудня 2020 року; - перелік прав та обов`язків затриманого; - пам`ятка для затриманих осіб; - рапорти працівників поліції; - письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та компакт диск з відеозаписом подій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104389 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем, о 19 год. 30 хв. в м. Токмак вул. Центральна, 43, на гр.. ОСОБА_1 , про те, що 19 грудня 2020 року о 17-50 в с. Запоріжжя по вул. Центральній, керував автомобілем Хюндай д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту) від продуття алкотесту «Драгер» або в КУ «Токмацька БЛІЛ» відмовився в присутності двох свідків. Від керування був відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104389 від 19 грудня 2020 року; - сертифікат калібрування алкотестера та свідоцтво про повірку; - направлення на огляд водія; - копія протоколу серія БАБ № 416215 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП від 19 грудня 2020 року; копії письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , копія протоколу про адміністративне правопорушення ГР № 424138 за ст. 185 КУпАП від 19 грудня 2020 року; - довідку про наявність посвідчення водія та відсутність повторності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424138 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 висловлювався в адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, чинив злісну непокору працівникам поліції, хватався за формений одяг, намагався спровокувати бійку, на вимогу працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424138 від 19 грудня 2020 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 безпричинно виражався грубою нецензурною лайкою в адресу працівників поліції, на зауваження припинити виражатися грубою нецензурною лайкою не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що протоколи які складені працівником поліції не відповідають обставинам, які дійсно відбувалися. Працівником поліції складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про те він автомобілем не керував, сидів на передньому пасажирському сидіння, працівники поліції під`їхали коли автомобіль був біля двору. Автомобілем керував його син ОСОБА_2 . Він вийшов з автомобілю і працівники поліції бачили, що він був пасажиром, це зафіксовано на відео після чого почали пред`являти безпідставні вимоги. Він нічого не порушував, він лише намагався захистити свого сина. Свідками цих подій були члени його родини та батьки які пізніше підійшли. Свідків зазначених в протоколі не було, це особи які присутні у відділенні поліції, куди його забрали, та де склали ряд протоколів. Крім того, працівники поліції також склали безпідставні протоколи за ст. 44-3 ч. 1, 173, 185 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні просив, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, ст. 173 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, про що надав заперечення на протоколи про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку відсутності події адміністративного правопорушення.

Крім того, відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП від 19.12.2020 року про те, що 19.12.2020 року о 18-00 с.Запоріжжі по вул. Миру, 2 ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився надавати документ, які підтверджують особу громадянина України, чим порушив постанову КМУ від 09.12.2020 р. №1236.

В п.2 ч.1 ст. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р, №1236 передбачено що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Метою вказаних заходів є протидія поширенню розповсюдження захворювання на СОVID-19, а ні як не є сприянням поширенню свавілля та зловживанню службовим становищем з боку співробітників поліції.

ОСОБА_1 був затриманий співробітниками поліції біля воріт свого будинку по АДРЕСА_1 , що є прибудинковою територією, та не є громадським місцем. Він пропонував винести документ з дому, однак був силою утриманий співробітниками поліції.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку відсутності події та складу адміністративною правопорушення.

Також, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 і ст. 185 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку відсутності події та складу адміністративною правопорушення.

Звернув увагу на грубі порушення співробітниками поліції під час затримання ОСОБА_1 . Співробітник поліції зобов`язаний в ході складання відповідною протоколу, роз`яснити права затриманій особі, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Також при складанні протоколу особі повинні роз`яснити право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги. На вимоги ОСОБА_1 надати йому захисника, було відмовлено співробітниками поліції. В порушення вимог законодавства не було повідомлено про затримання особи до Регіонального Центра безоплатної правової допомоги. Таким чином, було грубо порушено право на захист ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що був свідком того, як громадянин ОСОБА_1 порвав протокол про адміністративне правопорушення, 19 грудня 2020 року. Дані події відбувалися в кабінеті працівника поліції у Токмацькому відділені поліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 19 грудня 2020 року він з батьками, братом та сестрою були в гостях у діда й баби. Він у діда попросив автомобіль, що відвезти батьків, брата та маленьку сестру додому, оскільки вміє керувати автомобілем, а на вулиці було прохолодна, сестра ще маленька. Дід йому дозволив взяти автомобіль і він відвіз своїх родичів додому, це було близько 18-00 год. Тільки під`їхав до двору як побачив, неподалік автомобіль працівників поліції. Працівники поліції відразу підійшли до автомобілю, батько сказав, щоб він сидів в машині той сам з ними поспілкується. Він не чув детальної розмови, проте в подальшому виникла суперечка між батьком та працівниками поліції, останні на батька наділи кайданки, заштовхали в автомобіль та відвезли у відділок поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання неодноразово викликався, проте до суду не з`явився причини неявки не повідомив.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 , захисника, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та оглянувши відеозапис з місця події, дійшов наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 (далі - Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

- у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

- у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

- у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

- у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

- у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

- у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР18 № 424139 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в с. Запоріжжя по вул.. Миру, 2 гр. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився надавати документи, які підтверджують особу громадянина України, чим порушив постанову КМУ від 9.12.202020 р. № 1236, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР18 № 424139 від 19 грудня 2020 року; - рапорт від 19 грудня 2020 року; - протокол про адміністративне затримання від 19 грудня 2020 року; - перелік прав та обов`язків затриманого; - пам`ятка для затриманих осіб; - рапорти працівників поліції; - письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та компакт диск з відеозаписом подій.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП ( в редакція, яка діяла на час фіксації правопорушення, 19.12.2020 року) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Диспозиція цієї норми закону, як зазначалося вище, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

В протоколі міститься посилання на постанову ГДСЛ України № 17 від 11.05.2020 року та постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року проте, не зазначено, який конкретно пункт чи підпункт порушено.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі зазначено, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в с. Запоріжжя по вул.. Миру, 2 гр. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився надавати документи, які підтверджують особу громадянина України, чим порушив постанову КМУ від 9.12.202020 р. № 1236, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ГР 424239 від 19 грудня 2020 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суддя приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГР 424239 від 19 грудня 2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Якщо припустити, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення мала на увазі п.п. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р., в якій зазначено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

ОСОБА_1 був затриманий співробітниками поліції біля воріт свого будинку по АДРЕСА_1 , що є прибудинковою територією, та не є громадським місцем. Крім того, він пропонував винести документ з дому, однак був силою утриманий співробітниками поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та вказаній вище Інструкції, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР18 № 424139 від 19 грудня 2020 року; - рапорт від 19 грудня 2020 року; - протокол про адміністративне затримання від 19 грудня 2020 року; - перелік прав та обов`язків затриманого; - пам`ятка для затриманих осіб; - рапорти працівників поліції; - письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та компакт диск з відеозаписом подій.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Копії протоколів про адміністративні правопорушення, перелік прав та обов`язків затриманого, пам`ятка для затриманих осіб, не є доказами вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Показання свідка ОСОБА_4 не є належним доказом, оскільки він не був безпосереднім свідком подій.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, письмові пояснення даної особи суд не бере до уваги, оскільки вони є неналежними доказами.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Досліджений в судовому засіданні фрагментарний відеозапис не є доказом вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки з даного відеозапису слідує, що автомобіль під`їхав до двору, до нього підійшли працівники поліції, передню пасажирську дверці відчинив ОСОБА_1 і вийшов з автомобілю, працівники поліції почали ставити питання хто керував автомобілем, а потім почали вимагати пройти медогляд внаслідок чого виникла сварка.

Інших доказів вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не надано.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104389 від 19 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104389 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем, о 19 год. 30 хв. в м. Токмак вул. Центральна, 43, на гр.. ОСОБА_1 , про те, що 19 грудня 2020 року о 17-50 в с. Запоріжжя по вул. Центральній, керував автомобілем Хюндай д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту) від продуття алкотесту «Драгер» або в КУ «Токмацька БЛІЛ» відмовився в присутності двох свідків. Від керування був відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини викладені в протоколі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 19 грудня 2020 року він з батьками, братом та сестрою були в гостях у діда й баби. Він у діда попросив автомобіль, що відвезти батьків, брата та маленьку сестру додому, оскільки вміє керувати автомобілем, а на вулиці було прохолодна, сестра ще маленька. Дід йому дозволив взяти автомобіль і він відвіз своїх родичів додому, це було близько 18-00 год. Тільки під`їхав до двору як побачив, неподалік автомобіль працівників поліції. Працівники поліції відразу підійшли до автомобілю, батько сказав, щоб він сидів в машині той сам з ними поспілкується. Він не чув детальної розмови, проте в подальшому виникла суперечка між батьком та працівниками поліції, останні на батька наділи кайданки, заштовхали в автомобіль та відвезли у відділок поліції.

Його пояснення узгоджується з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом подій.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 (далі - Інструкція), відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно пункту 3 Розділу І Інструкції, є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції - огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно пункту 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), в п. 3, 4 передбачено, що огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з пунктами 6-8 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Чинним законодавством передбачені також спеціальні нормативні вимоги до процедури оформлення співробітниками поліції матеріалів за фактом відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду у встановленому порядку.

Так, згідно п. 6, п. 7 Розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до абзацу 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем і його було зупинено під час керування, працівниками поліції не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у відділенні поліції.

Свідки зазначені в протоколі не були безпосередніми свідками подій зазначених в протоколі, про що пояснив свідок ОСОБА_4 .

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону і не може вважатися допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення і підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104389 від 19 грудня 2020 року; сертифікат калібрування алкотестера та свідоцтво про повірку; копії письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , копія протоколу про адміністративне правопорушення ГР № 424138 за ст. 185 КУпАП від 19 грудня 2020 року; довідка про наявність посвідчення водія та відсутність повторності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія протоколу серія БАБ № 416215 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП від 19 грудня 2020 року - не є доказами вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, письмові пояснення даної особи суд не бере до уваги, оскільки вони є неналежними доказами.

Інших доказів вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не надано.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 безпричинно виражався грубою нецензурною лайкою в адресу працівників поліції, на зауваження припинити виражатися грубою нецензурною лайкою не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: - копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими нормами та іншими соціальними (моральними) нормами система відносин, що складаються в громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Чіпляння це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне нагороджування виходу вабо проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї та інші подібні дії.

Способи вчинення хуліганських дій, що посягають на моральність різноманітні.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце. Без встановлення цієї ознаки відсутній склад даного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

При викладені складу правопорушення, не визначена його об`єктивна сторона, тобто не зазначено що було порушено діями ОСОБА_1 громадський порядок чи спокій громадян, не зважаючи на те, що ці обставини є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення.

З об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Події описані в протоколі відбувалися за місцем проживання ОСОБА_1 .

Копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424137 від 19 грудня 2020 року - не є доказами вини ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП суду не надано.

Крім того, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 424138 від 19 грудня 2020 року за ст. 185 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424138 від 19 грудня 2020 року, складеного інспектором СРПП Токмацького ВП капітаном поліції Щербаковим Ігорем Олександровичем про те, що 19 грудня 2020 року о 18-00 в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 висловлювався в адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, чинив злісну непокору працівникам поліції, хватався за формений одяг, намагався спровокувати бійку, на вимогу працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Стаття 185 КУпАП встановлює, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора - це пасивна поведінка.

У разі коли опір представникові влади чи громадськості мав місце під час учинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, винна особа підлягає відповідно адміністративній (за ст. 173 КпАП) відповідальності.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не викладена фабула правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків не виконані.

Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори, проте, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків не виконані, і в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_5 не зрозуміло.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.92 р. № 8 згідно зі ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Слід також мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

У п. 17 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено також, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1002-05), судді зобов`язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Звертається увага суддів на необхідність суворого додержання вимог статей 245, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1003-05), які зобов`язують до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, до встановлення обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, до визначення розміру заподіяної шкоди та перевірки інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також вимагають відображення цих обставин у постанові.

У мотивувальній частині постанови, поряд з поясненням притягнутої до відповідальності особи, необхідно наводити пояснення свідків, потерпілих, інші докази, що були досліджені у справі і покладені в основу прийнятого рішення.

Враховуючи, що стаття 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність як за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, так і їх образу, суддя зобов`язаний зазначити в постанові, за які конкретно правопорушення на винного накладено адміністративне стягнення.

В протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 185 КУпАП.

Адміністративний матеріал не містить достатніх доказів винності особи.

До адміністративного матеріалу не додано жодних матеріалів, характеризуючих особу правопорушника.

Копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 424138 від 19 грудня 2020 року не є доказом вини ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 11, 44-3 ч. 1, 130 ч. 1, 173, 185, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП, ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: