ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника Усенка А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , яка є фізичною особою-підприємцем, за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 270606 ОСОБА_1 28.06.2021 о 12-04 год. у м. Запоріжжі по вул. Чарівна, 56, керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4, д.н.з НОМЕР_1 , не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керування ям та скоїла наїзд на автомобіль CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні.

В судові засідання, призначені на 13.07.2021 (відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення) та 29.07.2021 потерпілий не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав.

ОСОБА_1 пояснила, що вона дійсно керувала транспортним засобом TOYOTA RAV4, д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Чарівній. Біля зупинки громадського транспорту «Заводська» побачила, як автомобіль CHEVROLET LACETTI, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований безпосередньо біля карману зупинки, несподівано, неподаючи сигналу покажчиком повороту, почав рух безпосередньо перед її автомобілем. Вона не встигла зреагувати та сталася ДТП. Чотири кремезних хлопці, що знаходилися в салоні CHEVROLET LACETTI спочатку визнавали свою вину, пропонували відремонтувати її автівку власними силами, не викликаючи поліцію. Однак, оскільки її автомобіль знаходився на гарантії, та й лячно з незнайомими чоловіками їхати кудись в гаражі, вона не погодилася на їх пропозицію, та викликала поліцію. Після чого хлопці, у т.ч. водій CHEVROLET LACETTI, змінили свою позицію щодо винуватості у ДТП, на її думку через відсутність страхового полісу.

Адвокат Усенко А.В. вказав на відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діяннях його підзахисної, зокрема вказавши на те, що у протоколі зазначено порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР, хоча б за таких обставин її дії слід було кваліфікувати як порушення п. 13.3 ПДР.

Викликані у судове засідання за клопотанням захисника Білозерової свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися.

При розгляді справи суддею досліджено протокол про адміністративне правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2), яка підписана водіями, фотознімки (а.с.7), письмові пояснення водіїв, що надані на місці ДТП (а.с.3, 5), пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 4, 6).

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У пункті 4.1 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст.6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). Зокрема, з огляду на санкцію ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складову презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Стаття 124 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 12.1 ПДР України: «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Водночас, зібрані у справі докази є суперечливими та не є достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у допущенні саме цього пункту Правил дорожнього руху, а відтак і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зокрема не позбавлені сенсу доводи захисника, чому дії ОСОБА_1 не кваліфіковані як порушення вимог п. 13.3 ПДР, який визначає, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Можливість порушення ОСОБА_1 п. 13.3 ПДР, з огляду на письмові показання потерпілого та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (які перебували в автомобілі потерпілого), згідно з якими автомобіль LACETTI стояв не рухаючись, а автомобіль TOYOTA RAV4 «черкнув» їх, та зафіксованими у схемі ДТП і фототаблицею характером пошкоджень (ушкодження лівої сторони TOYOTA RAV4 та правого боку LACETTI), є більш логічними.

Однак таке порушення правил Дорожнього руху посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не висувалося, натомість як суд розглядає справу в межах обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 порушень інших пунктів Правил дорожнього руху судом не вирішується, адже виходить за межі компетенції суду при розгляді цієї конкретної справи

Крім того, суд бере до уваги те, що характер пошкоджень, а саме пошкодження задньої дверці автомобіля TOYOTA RAV4 та передньої частини автомобіля CHEVROLET LACETTI, підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що ймовірно водій CHEVROLET LACETTI перед початком руху не переконався у небезпечності свого маневру.

Отже, аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені доказами по справі, які б свідчили про невідповідність вимог ПДР України в діях водія ОСОБА_1 у тому числі вимог п. 12.1 ПДР, та відповідно про наявність в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно із критерієм «поза розумним сумнівом»,

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які б підтверджували обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а тому, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124 247, 283, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Є.С. Боєв

Постанова набрала законної сили ____________ 20___рік

Дата видачі постанови ___________ 20___рік