КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1562/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 березня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Київської митниці Державної митної служби України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України,-

В С Т А Н О В И В

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1369/10000/20 від 13.09.2020 року грошові кошти в сумі 580 євро та 13650 швейцарських франків повернуто ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, представник Київської митниці Державної митної служби України за довіреністю, Захаров Андрій Олегович, подав апеляційну скаргу, в якій просить Київський апеляційний суд, постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року скасувати в повному обсязі та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 , винною у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень, та конфіскацію затриманої валюти в сумі 580 євро та 13650 швейцарських франків.

В обґрунтування апеляційної скарги представник Київської митниці зазначив, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення судом першої інстанції безпідставно не застосовано до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої у неї валюти. Звертає увагу суду на п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Ізмайлов проти Росії" та вважає, що чинне законодавство України не передбачає можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов?язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2020 року о 18 годині 10 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу „Приліт" терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», ОСОБА_1 , яка прилетіла до України з Ізраїлю, м. Тель Авів, рейсом № 776 літаком а/к «МАУ» своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 9999 євро.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України ОСОБА_1 працівниками митного органу було поставлено запитання щодо наявності готівкових коштів, пасажирка ОСОБА_1 відповіла, що має приблизно 9000 швейцарських франків та 1000 євро. Після цього пасажирці ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку. У службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиркою було видано готівку в розмірі 10579 євро та 13650 швейцарських франків, що знаходилися у гаманці, що містився у валізі пасажирки поверх особистих речей (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 , вищевказана валюта належила їй особисто.

З виявленої суми, було пропущено 9999 євро (еквівалент 9999 євро станом на 31.07.2020року), вилучено 580 євро та 13650 швейцарських франків.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка ОСОБА_1 не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці, не зверталася.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Київської митниці, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Тітова І.С., перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана представником Київської митниці апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.471 МК України ніким з учасників по справі не оспорюється.

Натомість, доводи апеляційної скарги представника Київської митниці про ненакладення судом першої інстанції обов`язкового додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, яке передбачено санкцією ст.471 МК України як обов`язкове, за вчинене ОСОБА_1 адміністативного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, Київський апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до правил ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені Митним кодексом України та іншими законами України.

Згідно вимог ст.471 МК України, порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який введено в дію 07.02.2019, визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в п.6 постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Судом першої інстанції доведено, а сторонами по справі не спростовується, що ОСОБА_1 , обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснила переміщення через митний кордон України без декларування готівки, сума якої перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції"межу ? 10 000 євро.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було і не застосовано до ОСОБА_1 обов`язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які остання переміщувала через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.

Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступне.

Ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то Київський апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування судом першої інстанції до ОСОБА_1 матеріального закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил ? не застосування обов?язкового додаткового заходу стягнення у виді конфіскації.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова суду першої інстанції від 04.12.2020 підлягає скасуванню в частині застосованого до ОСОБА_1 заходу адміністративного стягнення з прийняттям в цій частині нової постанови за правилами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Також, оскільки представник Київської митниці в апеляційній скарзі просить повторно визнати ОСОБА_1 винною за ст.471 МК України, тоді як постановасуду першої інстанції ним оскаржується лише в частині не накладеного додаткового заходу адміністративного стягнення у виді конфіскації грошових коштів, то такі апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної митної служби України за довіреністю Захарова Андрія Олеговича ? задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року відносно громадянки України ОСОБА_1 за ст.471 МК України ? скасувати в частині повернення ОСОБА_1 згідно протоколу про порушення митних правил 1369/10000/20 від 13.09.2020 року готівку в розмірі 580(п`ятсот вісімдесят) євро та 13650 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) швейцарських франківі в цій частині конфіскувати затриману по справі валюту у розмірі 580(п`ятсот вісімдесят) євро та 13650 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) швейцарських франків.

В іншій частині постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року щодо громадянки України ОСОБА_1 за ст.471 МК України, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційногосуду Є.М. Суханова