КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 357/8868/21
Номер провадження : 33/824/4200/2021
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розміні п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держависудовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 25 липня 2021 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. І. Кожедуба, 255, керуючи транспортним засобом «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч, під час об`їзду транспортного засобу «Toyota Carina E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року у справі №357/8868/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржуваною постановою, суд першої інстанції безпідставно визнав його, ОСОБА_1 , винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, як зазначає апелянт, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст. 7, 245, 280 КУпАП, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а саме не в повній мірі, однобічно, не об`єктивно оцінив докази, не врахував усі фактичні обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про визнання його винним.

Згідно оскаржуваної постанови та протоколу серії ААБ № 288682, він, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 13.3 ПДР, відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Проте, як вважає апелянт, жодних перелічених вище дій він не вчиняв, оскільки обгону чи випередження не здійснював, зустрічного роз`їзду транспортних засобів не було, а з урахуванням поняття перешкоди для руху, яке наведене у п. 1.10 ПДР та його пояснень, наданих на місці пригоди та в суді першої інстанції, які підтвердив інший учасник ДТП ОСОБА_2 , перед зіткненням обидва автомобіля були в русі, у зв`язку з чим автомобіль «Toyota Carina E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не являвся для нього, ОСОБА_1 перешкодою.

Обставини того, що він, ОСОБА_1 , рухався на своєму автомобілі по головній дорозі та здійснював маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу, а водій автомобіля «ToyotaCarina E» ОСОБА_2 рухався по другорядній дорозі, та в подальшому мав намір виконати маневр повороту ліворуч на головну дорогу, ніким не заперечуються.

Зважаючи на це, він, ОСОБА_1 , розраховував на те, що водій ОСОБА_2 надасть йому перевагу у русі, адже згідно вимог п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, а відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, апелянт робить висновок про те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення ним вимог п. 13.3 ПДР.

На переконання апелянта, ДТП трапилася з вини водія автомобіля «Toyota Carina E» ОСОБА_2 , через грубе порушення останнім вимог ПДР, зокрема дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та пунктів 16.11, 10.1 ПДР, і саме його дії знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням наслідків, у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , суддя, пославшись на оголошений протокол про адміністративне правопорушення, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також на досліджені в судовому засіданні схему місця ДТП від 25.07.2021 року, копії фотографій, наданих водієм ОСОБА_2 , копію протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , письмові пояснення обох учасників ДТП, обґрунтувала тим, що водій ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у порушенні п. 13.3 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, як вважає суд апеляційної інстанції, вказаний висновок не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності з законом, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки внаслідок неправильної оцінки наявних у справі доказів в їх сукупності, суддя дійшов помилкового висновку про фактичні обставини даної дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, як встановлено під час апеляційного розгляду, дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка мала місце 25 липня 2021 року о 18 год. 50 хв. в м. Біла Церква по вул. І. Кожедуба, 255, відбулась на нерегульованому Т-образному перехресті нерівнозначних доріг.

При цьому, водій автомобіля «NissanNote», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч на другорядну дорогу, рухався по головній дорозі, а водій автомобіля «Toyota Carina E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч на головну дорогу, рухався по другорядній дорозі та, відповідно до знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», який був встановлений перед виїздом на головну дорогу, що підтверджується схемою ДТП та наявними у справі фотографіями, повинен був дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, тобто автомобілю «Nissan Note».

Більш того, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, здійснюючи на нерегульованому перехресті поворот ліворуч, а не об`їзд транспортного засобу «ToyotaCarina E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , як безпідставно зазначено в оскаржуваній постанові, водій ОСОБА_1 мав перевагу у русі, оскільки водій ОСОБА_2 повинен був надати дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя та здійснював маневр повороту ліворуч, тобто автомобілю «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

За таких обставин, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди не могло бути порушення з боку ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР України щодо необхідності дотримання безпечного інтервалу, оскільки ця пригода сталася не під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду, приймаючи до увагу ту обставину, що в даному випадку автомобіль «Toyota Carina E» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не міг являтися перешкодою для руху, у разі дотримання його водієм вимог знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 ПДР України.

До цього слід додати і той факт, що розташування транспортних засобів на місці ДТП та локалізація і характер отриманих транспортними засобами механічних пошкоджень дозволяє зробити висновок про те, що автомобіль «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , не здійснював будь-яких маневрів, які б могли свідчити про порушення вказаним водієм будь-яких правил дорожнього руху, в тому числі п. 13.3 ПДР України, які б знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, яка мала місце 25 липня 2021 року о 18 год. 50 хв. в м. Біла Церква по вул. І. Кожедуба, 255.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки наведені в оскаржуваній постанові докази, всупереч твердженню судді, не містять у собі достатніх даних для висновку про те, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди були порушення вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, через невідповідність висновків судді фактичним обставинам адміністративного правопорушення, які не підтверджуються доказами зібраними по справі, а також неврахування судом доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, в тому числі щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дорошенко С.І.