провадження № 33/824/1695/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнановинним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 автомобілем не керував, прийшов до автомобіля забрати особисті речі, що підтверджується його письмовими поясненнями, відеозаписом з нагрудної камери. Показник в 0,56 ‰ є незначною допустимою похибкою приладу «DragerAlcotest 6810». Вказує, що показання свідків є неналежним доказом, оскільки не підтверджують керування транспортним засобом, та дані, що висвітлив прилад «Drager Alcotest6810». Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано на ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Не було запропоновано пройти освідування у закладі охорони здоров`я. У матеріалах справи відсутній відеозапис усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу. Апелянт вважає, що поліцейським порушено порядок та форма складання протоколу.

В судове засідання апелянт та його захисник не з`явилися. 19.04.2021 року до суду надійшло клопотання захисника апелянта, адвоката Кочина С.С. про відкладення розгляду справи на іншу дату після припинення локдауну. Як вбачається з матеріалів справи, на попереднє судове засідання, 05.04.2021 року адвокатом Кочином С.С., також, подавалося клопотання про відкладення розгляду справи з урахування його зайнятості у інших справах в квітні та травні. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання за його необґрунтованістю і безпідставністю та проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 і його представника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 15 грудня 2020 року о 07 годині 40 хвилин, в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 272, керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спец приладу «Драгер» у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат тесту, 0.56 ‰ проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.п. а) п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються належними і допустимими доказами у справі (т.1, а.с.2-6).

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта, який вказує, що не керував транспортом у 08 год. 30 хв., оскільки вказане спростовується наданим суду відеозаписом, з якого судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на сидінні водія, а автомобіль на центральній дорозі. Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 15.12.2020 року о 07 год. 40 хв..

Що стосується посилань апелянта на незначний показник приладу «DragerAlcotest 6810» з допустимою похибкою та відсутність направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, то згідно п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України ти Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У матеріалах справи та додатках до апеляційної скарги відсутні належні та допустимі докази, які вказують, що водій не погодився з результатами огляду, проведеного поліцейським, та заявляв клопотання про проведення огляду у закладі охорони здоров`я, просив роз`яснити порядок застосування спеціального технічного засобу, надання на ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а відтак вказані доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими.

Інші доводів апелянта щодо порушення судом процесуального законодавства та порядку оформлення протоколу апеляційним судом розцінюються критично, оскільки не можуть бути обов`язковими підставами для скасування судового рішення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що усі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують факт керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і жодного належного та допустимого доказу на спростування цих обставин до суду надано не було.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Березовенко Р.В.