Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8012/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року. м.Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Гонгало Н.В.,

прокурора Рудик Т.Г.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ясюнецького О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , являючись у період з 2018 року по даний час депутатом Житомирської міської ради та будучи, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст.28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, що передбачають нормативний обов`язок вживати заходи щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, вживати заходи щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до протоколу 44 сесії Житомирської міської ради 7 скликання від 18.12.2018 голова Житомирської територіальної виборчої комісії повідомила, що відповідно до статті 90 ЗУ «Про місцеві вибори» Житомирська міська виборча комісія, розглянувши рішення Житомирської міської ради щодо дострокового припинення депутатських повноважень депутата Житомирської міської ради ОСОБА_2 , обраного депутатом Житомирської міської ради від Житомирської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», постановили визнати обраним депутатом Житомирської міської ради наступного за черговістю кандидата в депутати у виборчому списку від Житомирської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» - ОСОБА_1 .

Приписами статті 3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «б» - пункту 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено його розповсюдження на депутатів місцевих рад.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, у тому числі за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

У відповідності до п.п.1, 2, 3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, в тому числі депутати місцевих рад, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Із копії протоколу 49 сесії Житомирської міської ради 7-го скликання від 20.06.2019, слідує, що депутат Житомирської міської ради ОСОБА_1 під час розгляду вищезазначеного питання проінформував присутніх на сесії депутатів, що відповідно у нього наявний конфлікт інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_1 являється головою громадської організації «Творча майстерня художників та архітекторів» та під час проведення 49 сесії Житомирської міської ради 7-го скликання від 20.06.2019 було винесено питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » даній громадській організації.

Відповідно списку поіменного голосування наданим Житомирською міською радою питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » 49-й сесії 7-го скликання Житомирської міської ради, навпроти прізвища депутата Житомирської міської ради ОСОБА_1 вказано, що він проголосував «за».

Таким чином, ОСОБА_1 , проголосувавши за питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучи головою даної громадської організації на 49-й сесії 7-го скликання від 20.06.2019 порушив вимоги, що передбачені ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

За результатами голосування вищевказаного питання було прийнято рішення №1495 від 20.06.2019 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та було затверджено ціну продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з урахуванням поліпшень в розмірі 946 608,00 грн. з ПДВ, вартість невід`ємних поліпшень, здійснених орендарем, в розмірі 58 000,020 грн., ціну продажу нежитлового приміщення, зменшену на суму компенсації невід`ємних поліпшень в розмірі 888 608,00 грн. з ПДВ, що підлягає сплаті орендарем за об`єкт приватизації.

Проголосувавши на 49-й сесії 7-го скликання за рішення №1495 від 20.06.2019 при розгляді питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке було у вказаному рішенні у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, який полягає у суперечності між її особистим майновим інтересом - бажанням поліпшити матеріальне становище, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх представницьких повноважень.

Зокрема, вплив на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх представницьких повноважень полягав у можливості ОСОБА_1 самостійно приймати рішення під час голосування за питання «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації «Творча майстерня художників та архітекторів», де він являється головою.

Таким чином ОСОБА_1 20.06.2019 року на 49-й сесії 7-го скликання проголосувавши за питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації «Творча майстерня художників та архітекторів», де він являється головою, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 11.02.2021 року змінити та виключити з мотивувальної частини оскаржуваної постанови посилання суду на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що органом, яким складено протокол, не було надано до суду доказів про наявність в його діях умислу, направленого на порушення положень Закону України «Про запобігання корупції», що є підставою для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП. Вказує, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду справи та всі докази, які доводять його невинуватість безпідставно відхилив, не взяв до уваги, що поіменне голосування за питання №32 порядку денного «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 » на екрані для голосування відображено не було, оскільки міський голова та депутати відразу перейшли до наступного питання порядку денного, що спростовує висновки суду в цій частині, що він мав можливість бачити результат свого волевиявлення із спірного питання на екрані. Зазначає, що не звертався до відділу організаційного забезпечення депутатської діяльності з метою отримання протоколу поіменного голосування, оскільки не вбачав в цьому потреби. Звертає увагу на те, що під час закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, суд не мав повноважень для встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення та не мав права встановлювати його вину.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову районного суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи, не навів доказів на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про його винуватість у вчиненні правопорушення, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Таке судове рішення апеляційний суд вважає як необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів, на підставі яких судом були встановлені ті чи інші обставини, так і невмотивованим, оскільки в ньому не наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Стаття 172-7 КУпАП, а зокрема ч.2 цієї статті передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиція цієї статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, особи, зазначені в частині першій ст.3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до протоколу 44 сесії Житомирської міської ради 7 скликання від 18.12.2018 року Житомирська міська виборча комісія, постановила визнати обраним депутатом Житомирської міської ради наступного за черговістю кандидата в депутати у виборчому списку від Житомирської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», - ОСОБА_1 .

Так, пунктом «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 КУпАП передбачено, що суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення є депутати місцевих рад.

Отже, ОСОБА_1 , як депутат Житомирської міської ради, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції».

Згідно з ч. 1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані серед іншого, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і у ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов`язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння але здатний до цього призвести.

Відповідно до викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП формулювання обвинувачення реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає у суперечності між його особистим майновим інтересом - бажанням поліпшити матеріальне становище, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх представницьких повноважень, що виразилось у можливості ОСОБА_1 самостійно приймати рішення під час голосування на 49 сесії Житомирської міської ради 7-го скликання від 20.06.2019 по питанню «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » громадській організації «Творча майстерня художників та архітекторів», де він являється головою.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала противоправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа № 1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого.

З суб`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні. Особа, яка його вчиняє усвідомлює, що вона вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Між тим, як свідчать матеріали справи, в порушення зазначених вимог закону, судом першої інстанції належним чином у повному обсязі не були з`ясовані обставини щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові щодо його винуватості не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить опису обставин, встановлених судом при розгляді справи, що стосується умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, вказана постанова не містить і аналізу доказів, якими суд обґрунтував оскаржувану постанову в цій частині. Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції, не пославшись на жоден доказ, вказав, що ОСОБА_1 після здійснення голосування за питання №32 одразу мав змогу бачити результат свого волевиявлення та в разі не згоди з ним одразу заявити про це. Однак, ОСОБА_1 лише 23.07.2019 року звернувся з листом до Житомирської міської ради, про те, що його голос за голосування за питання №32 помилково зараховано під час голосування, та прийшов до висновку що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а також загальним вимогам до судового рішення, як законність, обґрунтованість та вмотивованість.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що ОСОБА_1 відразу після голосування бачив результати поіменного голосування в матеріалах справи не має.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих 13 липня 2020 року автору протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 стверджує, що не брав участі у голосуванні питання про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , та випадково 23.07.2019 року виявив у поіменному голосуванні з вказаного питання, що його голос зараховано «за», з приводу чого він направив відповідне звернення міському голові, у якому вказав, що він не голосував, оскільки зазначив про конфлікт інтересів та просив вважати його голос за вищевказаним питанням не дійсним (а.120-121).

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 категорично заперечив, що голосував за питання №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 », оскільки був головою громадської організації, та пояснив, що на сесії підняв руку та повідомив, що голосувати не буде через конфлікт інтересів та наміру робити цього не мав. Вказав, що неодноразово система не спрацьовувала або неправильно враховувала голоси та про великий обсяг матеріалів, які надаються депутату перед кожною сесію та, які розміщується на «робочому столі» депутата безпосередньо перед кнопками для голосування, що також не виключає «необережного» натискання кнопок за допомогою громіздких матеріалів. При цьому зазначив, що поіменного голосування за питання №32 на екрані голосування відображено не було, оскільки депутати відразу перейшли до наступного питання порядку денного, що виключало його можливість бачити результат свого волевиявлення по вказаному питанню.

Такі пояснення ОСОБА_1 , які апеляційний суд визнає послідовними, логічними та категоричними, не були спростовані достатньою кількістю належних та допустимих доказів, які б підтверджували, викладені в протоколі обставини по суті правопорушення та поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На користь вказаних пояснень апелянта свідчить також його поведінка як до так і після голосування по питанню №32 «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ».

Як вбачається з протоколу 49 сесії Житомирської міської ради 7-го скликання від 20.06.2019 року та долученого відеозапису особисто ОСОБА_1 , депутат Житомирської ради ОСОБА_1 під час розгляду вищезазначеного питання, повідомив присутніх на сесії депутатів про наявний у нього конфлікт інтересів та, що по даному питанню голосувати не буде.

Крім того, 23.07.2019 року ознайомившись з розшифровкою голосувань, що у поіменному голосуванні його голос зараховано «за», звернувся до міського голови з депутатським зверненням, в якому знову ж наголосив, що перед розглядом на 49 сесії Житомирської міської ради 7-го скликання від 20.06.2019 року питання «Про затвердження ціни продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 » ним було заявлено про конфлікт інтересів та повідомлено про те, що він голосувати не буде, у зв`язку з чим просив вважати його голос з вищевказаного питання не дійсним, що підтверджується долученими до матеріалів справи ОСОБА_1 копією депутатського звернення від 23.07.2019 року та відповіддю на нього (а.122-123).

Апеляційний суд також враховує, що із таким депутатським зверненням про визнання його голосу не дійсним, ОСОБА_1 звернувся відразу як йому стало відомо про те, що його голос було зараховано «за» по вищезазначеному питанню 23.07.2019 року, ще задовго до того, як правоохоронні органи почали проводити відповідну перевірку, яка розпочалась майже через рік після направлення відповідного депутатського звернення, що підтверджується запитом про надання інформації начальника управління стратегічних розслідувань в Житомирській області від 23.06.2020 року №5050/55/105/01/2020 (а.17-20). На думку суду це також є одним з доказів того, що ОСОБА_1 не мав умислу на порушення закону.

Також, пояснення ОСОБА_1 об`єктивно узгоджуються із поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які в суді першої інстанції підтвердили, що ОСОБА_1 як на засіданні фракції перед сесією, так і на засіданні сесії повідомив про конфлікт інтересів у зв`язку з розглядом питання №32 та не голосував за нього. Вказали, що система «Віче» дає збої кожної сесії, були з приводу цього скарги депутатів, робоче місце постійно заставлене бумагами.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в суді першої інстанції пояснили, що технічні збої ПТК «Віче» під час роботи 49-ї сесії 7 скликання від 20.06.2019 року не відбувалися, ОСОБА_1 за технічною допомогою під час голосування не звертався, то на переконання апеляційного суду, вказані пояснення свідків не є доказом наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому правопорушення.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що позиція ОСОБА_1 про відсутність в його діях умислу на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» є не спростованою.

Апеляційний суд, зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В той же час, а ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а ні оскаржувана постанова суду, не містять жодного доказу та жодного обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, також не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Згідно ч. 1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою та прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю, у відповідності до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2021 року, якою адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун