ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Венерського О.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджана, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ПП ОСОБА_2 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно постанови суду, 04.04.2021 о 00 год. 10 хв. на АД Н-10 Івано-Франківської обл. Снятинського району, 205 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HONDA CIVIC», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №221 від 04.04.2021 р.. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.9А ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Венерський О.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В ній зазначає, що ОСОБА_1 із оскаржуваною постановою не погоджується, вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку доказам та здійснив неправильне тлумачення та застосування закону, в результаті чого дійшов помилкового висновку про існування підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою доводи сторони захисту про

Порушення процедури проведення медичного огляду та, відповідно, неналежність висновку щодо результатів медичного огляду №221.

Зокрема, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису № о 23 год. 49 хв. 03 квітня 2021 року працівники поліції зупинили

ЄУНСС №718/891/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_3 .

Провадження №33/822/361/21 Доповідач: ОСОБА_4

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , саме вказаний час слід вважати дійсним часом зупинки транспортного засобу

.Незважаючи на це, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано час 00 год. 10 хв., однак, у вказаний час водія вже було зупинено і він більш як 20 хв. спілкувався із поліцейськими, що також підтверджується вищевказаним відеозаписом.

Не відповідає дійсності і час вказаний у висновку щодо результатів медичного огляду (02 год. 10 хв.), адже як вбачається з відеозапису № в цей час ОСОБА_1 лише заходить до кабінету лікаря.

Із вищенаведеного слідує, що поліцейські складаючи протокол о 03 год. 00 хв. 04 квітня 2021 року, чітко розуміючи, що ними не було забезпечено проведення огляду на стан сп`яніння у встановлений законодавством проміжок часу, вказують такий проміжок часу, який необхідний для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, а навпаки, вважав доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 00 год. 10 хв. 04 квітня 2021 року, та факт проходження огляду на стан сп`яніння о 02 год. 10 хв. 04 квітня 2021 року, хоча в той же час, зазначав у своїй постанові про зупинку водія о 23 год. 49 хв. 03 квітня 2021 року.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції не послідовні, не узгоджуються між собою та наявними у справі доказами.

Також, видається неможливим та нелогічним те, що спочатку водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а вже потім у нього були виявлені ознаки такого стану.

Отже, суд першої інстанції неправомірно взяв до уваги недійсний висновок результатів медичного огляду та за відсутності будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, незаконно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Перевіривши та вислухавши доводи апеляційної скарги захисника Венерського О.С. який просив скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в діях його довірителя ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №027766 04.04.2021 о 00 год. 10 хв. на АД Н-10 Івано-Франківської обл. Снятинського району, 205 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HONDA CIVIC», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №221 від 04.04.2021 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з рішенням працівників поліції не згідний. Протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписав. Будь-яких додаткових пояснень на окремому аркуші не надав. Крім того, дії працівників поліції, з огляду на його заперечення, ним не були оскаржені в порядку касаційного провадження.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданих відеозаписів, пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора у ОСОБА_1 не представилося можливим та сама процедура огляду зайняла тривалий час, у зв`язку з чим останній проявив бажання пройти огляд в медичному закладі, що підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в ЧОНД м. Чернівці.

За результатами огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння, про що також зазначено в направленні, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення покрову обличчя.

Згідно висновку та акту лікаря ОСОБА_5 №221 від 04.04.2021 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний висновок підписано лікарем та засвідчено печаткою, а також підписано особисто ОСОБА_1 .. Будь-яких заперечень щодо проведеного огляду, ОСОБА_1 не надав, більше того на відео останній фактично озвучив згоду з виявленим результатом огляду, який було проведено лікарем за допомогою газоаналізатора, який склав 0,61 проміле. Який при повторному огляді, тобто через 20 хв. показав позитивний результат.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу порушеного часового проміжку, в період якого має бути здійснено огляд на стан сп`яніння (2 год.), то такі твердження апелянта не заслуговують на увагу суду та спростовуються матеріалами адміністративного провадження.

Зокрема, як вбачається з протоколу пр. адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було зупинено на АД Н-10 Івано-Франківської обл. Снятинського району, 205 км, а огляд на стан сп`яніння проводився в ЧОНД м. Чернівці (приблизна відстань 30-40 км.). Отже, апеляційний суд не вбачає порушення часу огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а надані висновок та акт лікаря ОСОБА_5 є належними та допустимими доказами.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан сп`яніння останнього. Будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них правопорушником та стороною захисту надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

На думку апеляційного суду, твердження апелянта в частині того, що в його діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності.

Підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , про що апелює захист - немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Венерського О.С. - залишити без задоволення, а Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького Г.А. Станковська

апеляційного суду