Справа №587/967/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/352/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання - Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/967/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить призначити більш м`яке стягнення. Крім того, він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, внаслідок чого справа розглянута без його участі.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2021 ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП піддано стягненню у виді адміністративного арешту строком на 15 діб з позбавленням права керування т/з на строк 10 років та з конфіскацією т/з, який є у приватній власності порушника. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 20.05.2021 об 11:33 на а/ш Суми-Полтава керував т/з ВАЗ 21033, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 в судове засідання 08.09.2021 не з`явився і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи до суду не подав, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки на підставі ч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду; апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання; неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491881 від 20.05.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи двічі підданим адміністративному стягненню протягом року за керування т/з у стані наркотичного сп`яніння, знову керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- відеозаписами з камери службового автомобіля та портативних відео реєстраторів працівників поліції, згідно яких поліцейськими був зупинений т/з ВАЗ 21033, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , якому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився;

- копіями постанов суддів Сумського районного суду Сумської області від 27.10.2020 та 05.04.2021, згідно яких ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП (судові справи № 587/2184/20, № 587/460/21).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки останній був обізнаним про наявність в суді відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і мав можливість приймати участь у його розгляді (при бажанні), або залучити до участі в суді свого представника - професійного захисника (адвоката), або надати суду свої письмові пояснення. При цьому факт отримання ОСОБА_1 судової повістки підтверджується наявністю у справі рекомендованого поштового повідомлення з особистим підписом ОСОБА_1 , а будь-якого клопотання чи заяви про відкладення розгляду справи в суді першої інстанції від ОСОБА_1 не надходило.

ЄСПЛ (щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи) неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі - Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Необхідно зауважити, що відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, зокрема за керування т/з у стані наркотичного сп`яніння. При цьому диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, включаючи осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02). При цьому в протоколі зазначені ознаки сп`яніння, які відповідають положенням п. 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а згідно п. 12 розділу ІІ цієї Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння відповідно ознак, визначених п. 4 розділу I Інструкції поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність накладеного суддею суду першої інстанції стягнення також не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких порушень з цього приводу апеляційним судом не встановлено (ст. 22, 32, 33, ч. 3 ст. 130 КУпАП).

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов