328/633/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працює в ЗОШ м. Молочанськ вчителем інформатики, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в протоколі зазначено, що до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

за участі:

особи на яку складено протокол про адміністративне правопорушення - Бірільова Д.О.,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №284235, складеним 07 лютого 2021 року в м. Токмак інспектором СРПП відділення поліції № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_3 про те, що 07 лютого 2021 року о 14-00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 , знаходячись в нетверезому стані вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої жінки ОСОБА_2 , виражався в її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу додано: - супровідний лист, - лист 2021 р. № 75, - рапорт від 07 лютого 2021 року, протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 лютого 2021 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 07 лютого 2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 07 лютого 2021 року, письмові пояснення ОСОБА_4 , рапорт інспектора СРПП Полякова П.А. від 07 лютого 2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 07 лютого 2021 року близько 11 години зайшов за місцем мешкання до колишньої дружини, щоб побачитися з дітьми, потім пішов до бабусі, щоб віднести їй продукти харчування, близько 14.00 години повернувся знову до дітей, грався з ними, нікого не ображав, приїхали працівники поліції та склали на нього протокол за насилля в сім`ї. ОСОБА_1 не ображав, нецензурною лайкою не виражався, те що 07 лютого 2021 року був в стані алкогольного сп`яніння не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 07 лютого 2021 року колишній чоловік ОСОБА_1 її ображав, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, був в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є її кумами. 07 лютого 2021 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_2 тривалий час. За її місцем мешкання також був і ОСОБА_1 , він проводив час з дітьми, щоб він виражався нецензурною лайкою або погрожував фізичною розправою вона не чула.

Працівник поліції ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 07 лютого 2021 року приїхав на виклик за заявою ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 , та інший працівник поліції склав на нього протокол за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Пояснив, що безпосередньо він не чув від ОСОБА_1 , щоб він на адресу ОСОБА_2 виражався грубою нецензурною лайкою. Бачив побиті вікна, проте хто їх пошкодив він не знає. На час складання протоколу працівник поліції боковим зором бачив, що ОСОБА_1 схопив чашку та намагався кинути.

Вислухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, особою яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому, насильству» від 07.12.2017 року №2229-УШ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, зокрема наступні поняття: - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру, тощо.

Таким чином, підлягає обов`язковому з`ясуванню характер вчиненого насильства та наслідки у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення. Лише за наявності цих даних можливо зробити висновок про наявність особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП у виді здійснення насильства у сім`ї. Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що обставини завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої під час провадження у цій справі не з`ясовувались, у протоколі про адміністративне правопорушення ці наслідки зазначені не були. Наведене вказує на те, що в ході провадження у цій справі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

В протоколі не зазначено чи отримала ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 шкоди фізичному або психологічному здоров`ю, якої саме.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушенні відносно колишньої дружини, проте доказів того, що шлюб між ними розірвано суду не надано, те що данні особи перебували в шлюбі також не надано.

Крім того, протокол містить суттєві суперечності, а саме, дії ОСОБА_1 особа, яка склала протокол кваліфікує за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП вчинене повторно протягом року, а в графі «чи притягався до адміністративної відповідальності» зазначено «ні». Доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року також не надано.

При викладені складу правопорушення, не визначена його об`єктивна сторона, тобто не зазначено чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, в протоколі не зазначено, що особа повторно протягом року вчинила правопорушення, не зважаючи на те, що ці обставини є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 07 лютого 2021 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_2 тривалий час. За її місцем мешкання також був і ОСОБА_1 , він проводив час з дітьми, проте щоб він виражався нецензурною лайкою або погрожував фізичною розправою вона не чула.

Інших свідків даного правопорушення в протоколі не зазначено.

Правопорушник, потерпіла та працівник поліції в судовому засіданні дали суперечливі пояснення.

Рапорти працівників поліції суд не бере до уваги, оскільки вони є заінтересованими особами.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 280 283-285 КУпАП суддя, -

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: