1Справа № 335/7027/21 3/335/1664/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 031783, 14.04.2021 року, о 14 годині 06 хвилин, ОСОБА_1 , яка є керуючою „Сільпо-Фуд за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147, не проконтролювала роботу персоналу чим допустила скупчення відвідувачів без дотримання дистанції не менше 1,5 м., чим порушила пп. 12 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, суду надала письмові пояснення, відповідно до яких наполягає на відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до пп. 12 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 року, в редакції станом на 14.04.2021 року, з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється, зокрема, діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

Правилами ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України „Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З поданих ОСОБА_1 суду матеріалів встановлено, що фактично в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговування відвідувачів організоване виходячи із принципу соціального дистанціювання 1.5 м, а саме:

- біля стелажів з продукцією, біля вітрин, у вхідній зоні, у касовій зоні, на вулиці біля входу до магазину нанесена розмітка соціальної дистанції 1.5 м між відвідувачами із зазначенням «Тримай дистанцію»;

- у вхідній зоні магазину розміщене оголошення про необхідність дотримання соціальної дистанції між відвідувачами не менше, ніж 1.5 м.;

- запроваджена «Інструкція з дотримання вимог щодо мінімізації поширення СОУЮ- 19», пунктом 5 якої передбачена розмітка для гостей у місцях скупчення, а саме: на вхідній зоні, касовій зоні, біля гастономічних вітрин, біля ваг (сигнальна стрічка/скотч, відстань 1,5 м); регламентоване регулювання додержання безпечної дистанції відвідувачами, а саме: співробітник відділу охорона повинен контролювати дотримання дистанції відвідувачами, за потреби - просити відвідувачів дотримуватися дистанції, за потреби - рекомендувати використовувати споживчий візок для безпечної дистанції;

- у магазині працює співробітник відділу охорони магазину, який контролює дотримання відвідувачами соціальної дистанції не менше, ніж 1.5 м, і в разі порушення карантинних правил проводить відповідну роз`яснювальну роботу.

Зазначені обставини підтверджені доданими до пояснень ОСОБА_1 доказами, які доводять, що магазином вжито усіх заходів щодо контролю за дотриманням дистанції відвідувачами магазину, які у свою чергу матеріалами справи не спростовуються.

З наданого суду адміністративного матеріалу та доданих нього матеріалів не встановлено об`єктивної сторони правопорушення порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил, а саме, в чому саме виразилося невиконання ОСОБА_1 вимог пп. 12 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 року.

У якості доказів правопорушення до протоколу долучено письмові пояснення ОСОБА_1 та фотоматеріали, які не підтверджують викладених у ньому обставин.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність події адміністративного правопорушення.

Крім того, до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованого правопорушення, тобто станом на час вчинення інкримінованого діяння була суб`єктом господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, а також, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення нею господарської діяльності по відношенню до зазначеного у протоколі закладу, суд вважає недоведеним наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності та взаємозв`язку не доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі за адміністративним протоколом відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 27, 34, 35, 44-3, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Калюжна