Справа № 288/651/21
Провадження № 3/288/405/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

місце роботи: не працює,

за частиною 1 статті 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 170980, ОСОБА_1 , 15 квітня 2021 року близько 09.13 годині в смт. Попільня по вулиці Київській, Житомирської області, поблизу кладовища, знаходився без документів, що посвідчують особу підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, чим порушив п.п.2. п. 2 вимоги Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, зі змінами Постанови КМУ №104 від 17.02.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для належного оформлення з наступних підстав.

Так, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

При цьому ч.1 статті 44-3 КУпАП та Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не встановлюють конкретних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм під час дії карантину, адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, обмежень прав фізичних і юридичних осіб та додаткових обов`язків.

Отже, ч.1 статті 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

З норми ст. 278 КУпАП вбачається, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вирішує ряд питань, одним з яких є правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Однак, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №104 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, а саме пункт 2 викладено в новій редакції.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 15.04.2021, тобто на момент вчинення п.п.2 п.2 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 втратив чинність, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посилання на діючий конкретний пункт (підпункт) постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, зі змінами постанови КМУ №104 від 17.02.2021, який було порушено, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладені норми Закону, посилання посадової особи, якою складено протокол, на порушення вимог п.п.2 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, є неприпустимим та не розкриває суті даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано посилання на конкретну норму нормативно-правового акта, який діяв на момент інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не розкрита суть обвинувачення, що в свою чергу прямо суперечить принципу правової визначеності, згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

При цьому, у своїй діяльності поліція зобов`язана окрім іншого керуватися Законом України "Про Національну поліцію". Так, згідно ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у виключних випадках.

З викладеного вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення мають бути додані докази підстав перевірки наявності документів у ОСОБА_1 передбачені ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", адже обмеження встановлені Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" не розширюють повноважень поліції визначених Законом.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями ст. ст. 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати кваліфікацію правопорушення та фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріали необхідно повернути до органу національної поліції для належного оформлення з дотриманням ст. 256 КУпАП.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на до оформлення оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 245, 256, 278, 283-284 КУпАП; Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 44-3 КУпАП повернути до Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області - для належного оформлення відповідно до вимог закону.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко