Дата документу 06.09.2021
Справа №937/7937/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Юрлагіна Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, командира понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1
за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -
за участю:
захисника адвоката Вороніна І.О.
ВСТАНОВИВ:

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області скеровано матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНЗ/2МЛ/112 від 19.08.2021 року вбачається, що відповідно до рапорту командира понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 та довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_1 №1868 від 12.08.2021 старший лейтенант ОСОБА_4 був відсутній на ранковому шикуванні особового складу 11.08.2021 року.
З письмових пояснень майора ОСОБА_5 стало відомо, що в період з 08.08.2021 по 09.08.2021 старший лейтенант ОСОБА_6 перебував в добовому наряді в якості чергового військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Після чого майором ОСОБА_7 , за несення служби в добовому наряді у вихідний день старшому лейтенанту ОСОБА_8 було надано день відпочинку 10.08.2021, але 11.08.2021 останній повинен був бути присутній на військовій службі.
Крім того, 10.08.2021 о 18.35 старший лейтенант ОСОБА_6 подзвонив майору ОСОБА_9 та повідомив, що йому погано і попросив вихідний день, на що майор ОСОБА_10 повідомив, що вже надав йому вихідний 10.08.2021 та сказав щоб останній 11.08.2021 вийшов на військову службу та звернувся до медичної служби військової частини НОМЕР_1 , але у вказаний час старший лейтенант ОСОБА_6 на військову службу не прибув.
Старший лейтенант ОСОБА_6 пояснив, що в період з 08.08.2021 з 9.00 години по 09.08.2021 до 9.00 години перебував в добовому наряді в якості чергового військового містечка №13 у н.п. Обільне, добовий наряд провів не відпочиваючи та на відкритій місцевості, через що після добового наряду відчув погіршення самопочуття. 10.08.2021 о 18.35 він телефонував до майора ОСОБА_5 та повідомив, що йому погано, але майор ОСОБА_10 просто прийняв це до уваги. Внаслідок чого він зробив для себе висновок, що на військову службу йому можна не виходити.
Відповідно до довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_1 №1890 від 16.08.2021 старший лейтенант ОСОБА_11 08.30 16.08.2021 самостійно прибув на військову службу до розташування військової частини у н.п. Обільне Мелітопольського р-ну Запорізької обл.
Попри наведені вище обставини, старший лейтенант ОСОБА_6 в період з 11.08.2021 до 16.08.2021 до лікувальних закладів охорони здоров`я для отримання медичної допомоги не з`являвся та представити будь які документи щодо його звернення саме в період з 11.08.2021 до 16.08.2021 останній не може. Свою відсутність пояснює поганим самопочуттям.
Законних підстав невиходу на військову службу старшого лейтенанта ОСОБА_12 в період з 11.08.2021 до 16.08.2021 встановлено не було.
Таким чином своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 свідомо допустив незадовільне виконання загальних обов`язків військовослужбовця, ст. 16 Закону України №548-ХІV від 1999р. «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ», що виразилось у неприбутті на військову службу у встановлений термін без поважних причин, в умовах особливого періоду, чим вчинив порушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що у період з 11.08.2021 р. по 16.08.2021 він лікувався вдома про що є довідка, про що повідомляв командира понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , а з 16.08.2021 він перебував на лікарняному. Умислу на ухиляння не мав.
Заслухавши пояснення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
Як вбачається із матеріалів справи, - старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на посаді командира понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , та в період з 11.08.2021 року до 16.08.2021 року був відсутній без поважних причин на те причин у н.п. Обільне Мелітопольського район Запорізької області, в умовах особливого періоду.
Відповідальність за ч.1 ст. 172-15 КУпАП передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а за ч.2 такої за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Диспозиція зазначеної норми статті є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовою службовою особою.
Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього та причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками.
Недбале ставлення до служби означає невиконання чи неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Об`єктивна сторона ч.2 ст. 172-15 КУпАП виражається у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (із відповідними змінами та доповненнями) особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
В суді ОСОБА_1 надав довідку №74 від 20.08.2021 року про перебування з 11.08.2021 року по 16.08.2021 року на домашньому лікуванні.
Крім того відповідно до довідки №70 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 з 16.08.2021 р. по 27.08.2021 р перебував на лікарняному.
Судом встановлено, що відповідно до довідки №74 від 20.08.2021 року ОСОБА_1 з 11.08.2021 року по 16.08.2021 року перебував на домашньому лікуванні. Крім того відповідно до довідки №70 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 з 16.08.2021 р. по 27.08.2021 р. перебував на лікарняному з діагнозом гострий бронхіт.
Згідно із ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується суспільно - небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до військової служби та суспільно-небезпечними наслідками, які настали в результаті цього.
Суб`єктивна сторона правопорушення передбачає умисел у виді недбалості, який, зокрема, може проявлятися у виді недбалого ставлення до наслідків своєї бездіяльності, не виконання певних функцій.
В судовому засіданні судом встановлено, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не містить відомостей про суспільно - небезпечну бездіяльність у вигляді недбалого ставлення у чому саме вона полягала до військової служби та наявність суспільно-небезпечних наслідків, які настали в результаті цього.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.
Статтею 62 Конституції Українипередбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.
Відповідно до п. 1ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. 172-15, п. 1 ч. 1 ст. 247, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Т.В. Юрлагіна