Справа № 647/2213/21
№ провадження 3/647/1504/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер не надано

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КпАП України,

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.126 КпАП України відносно ОСОБА_1 від 28.07.2021 року.

Зазначені матеріали надійшли на адресу Бериславського районного суду 03.08.2021 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він не знав про винесення державним виконавцем постанови про наявність обмеження його у праві керування транспортними засобами, відповідної постанови державного виконавця не отримував. ОСОБА_1 було відомо про те, що на виконанні ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення із нього аліментів на утримання сина. Проте, з жовтня 2020 року син проживає разом з батьком, тому ОСОБА_1 припинив сплачувати аліменти. З колишньою дружиною вони домовився, що вона забере з виконавчої служби вказаний виконавчий лист. Однак остання цього не зробила. Відповідно про наявність заборгованості по аліментам ОСОБА_1 не знав. Після складення працівниками поліції адміністративного протоколу за ч.3 ст. 126 КпАП України, він звернувся до Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та дізнався про це. На сьогоднішній день питання щодо існування заборгованості по аліментам вирішується в судовому порядку. Обмеження у праві керування транспортним засобом відносно ОСОБА_1 державним виконавцем знято 02.08.2021 року.

Заслухавши пояснення, особи що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Згідно із наданим суду протоколом про адміністративне правопорушення серії АББ №103688 від 28.07.2021 року, 28.07.2021 року о 06-30 год., водій ОСОБА_1 , в м. Миколаїв по вул. Гагаріна, 90, керував транспортним засобом DAF д/н НОМЕР_1 , будучи при цьому обмеженим у праві керування транспортним засобом, відповідно до постанови ВП №58107108 Бериславськиго РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.03.2020 року, чим порушив вимоги п. 49 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

За постановою державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.03.2020 року, яка винесена у виконавчому провадженні ВП №58107108 з приводу виконання судового наказу №647/3306/18, виданого 03.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За положеннями ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КпАП України, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Так встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого за ст. ч. 3 ст.126 КпАП України, а саме керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Проте , як вбачається із долученої до матеріалів копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі - жодні підтвердження ознайомлення чи направлення останньому для відома даної постанови в матеріалах справи відсутні.

Зазначене свідчить про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом 28.07.2021 року знав про те, що його тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з чим в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Крім того, вже 02.08.2021 року, тобто відразу як особа дізналася про існування відносно неї обмеження у праві керування транспортними засобами, постановою від 02.08.2021 року старшим державним виконавцем Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) дане обмеження було скасоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Частини 1 та 2 статті 6 Конвенції передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на відсутність доказів належного повідомлення боржника про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами через існування заборгованості по аліментам та наявності у його діях умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 248, 249, 256 КпАП України, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за 3 ст. 126 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили __________ 2021 року.

Суддя О.О.Корсаненкова