1 із 4 Справа № 303/5787/21
Провадження №3/303/2920/21
ПОСТАНОВА

12 серпня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., Прохорова С.А., та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної Поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки місті Хмільник Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України,

- за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

УСТАНОВИЛА:

23 липня 2021 року до Мукачівського міськрайоннного суду стосовно ОСОБА_1 надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за №235 від 16 липня 2021 року.

ОСОБА_1 , яка є присяжною Мукачівського міськрайонного суду з жовтня 2019 року по теперішній час та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, згідно підпункту ґ) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог частини 1 статті 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування до 01.04.2021 року, а саме 06 квітня 2021, опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік.

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 01 квітня 2021 року, тобто граничний термін до якого необхідно було подати декларацію.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі дії передбачають накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У суді правопорушник повідомила, що вичинила правопорушення вперше, ствердила, що дійсно нею з запізненням було подано декларацію за минулий рік. Ствердила що працює лікарем загальної практики сімейної медицини у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мукачівської міської територіальної громади». Несвоєчасне подання декларації мотивує великим навантаженням у зв`язку з включенням її до складу мобільної бригади з вакцинації населення на період проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в України у 2021-2022 роках.

Прокурор Прохоров С.А. у судовому засіданні ствердив, що вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі, тому він підлягає відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, слід зазначити наступне.

2 із 4

Суд зобов`язаний, відповідно до вимог статей 245,251,252,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване вмотивоване рішення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством..

Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розпочинає свою роботу в два етапи: на другому етапі розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до Рішення № 1556 від 15 жовтня 2019 року Мукачівської міської ради Закарпатської області про затвердження списку присяжних Мукачівського міськрайонного суду Біньковської Т.П. та інших.

ОСОБА_1 по теперішній час є присяжною Мукачівського міськрайонного суду, а тому була зобов`язана до 01 квітня 2021 року подати декларацію за 2020 рік, особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Згідно інформації отриманої з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію за 2020 рік в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених не виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 06 квітня 2021 року.

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

3 із 4

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статей 10,11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. Проте, при призначенні адміністративного стягнення слід врахувати, що правопорушник щиро розкаялася у вчиненому, з моменту вчинення адміністративного правопорушення пройшов значний час.

Крім того, наданими суду доказами підтверджується, що правопорушниця працює лікарем загальної практики сімейної медицини у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мукачівської міської територіальної громади». Наразі входить до складу мобільної бригади з вакцинації населення на період проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в України у 2021-2022 роках.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної в статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Оцінив всі наявні докази, вважаю, що в даному випадку вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, тому ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 9,22,23, 172-6, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

4 із 4

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки місті Хмільник Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянку України) на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду О.І.Маргитич