Провадження № 3/734/1001/21 Справа № 734/1278/21
ПОСТАНОВА

іменем України

14 липня 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І розглянувши адміністративний матеріал, якій надійшов від відділення поліції № 1 Чернігівського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, українця, громадянина України, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Як виходить із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2021 року Серії ДПР18 №473031 25.04.2021 року о 17 год. 55 хв. в с. Крехаїв по вул. Л.Українки 1, Козелецького району, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував мопедом «ХОНДА» н.р. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою Алкотестера «Драгер» у присутності свідків, що підтверджується тестом №257 від 25.04.2021 результатами огляду становить 0,22%.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено вст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З роздруківки з приладу «Drager Alcotest 6810», тест № 257 від 25.04.2021р., вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено 0,22 % алкоголю.

Згідно з пунктами 7, 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду,який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Разом з тим, за результатами державних контрольних випробувань, проведених ДП «Укрметртестстандарт», 16.04.2014 складено Опис типу газоаналізаторів Alcotest..., Interlock XT, згідно якого в графі «Основні технічні характеристики» зазначено, що прилад «Drager Alcotest 6810» має похибку у 0,04 проміле та 5% від показання в діапазоні до 0,84 проміле.

Склавши дані показники 0,04 проміле та 5% від показання у 0,22 проміле (0,22 х 5% = 0,011) приходжу до висновку, що в даному випадку допустима похибка буде становити 0,051 проміле (0,04+0,011=0,051).

Отже, виходячи з наведеного в організмі ОСОБА_1 з допомогою приладу «DragerAlcotest6810» було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустима під час застосування зазначеного технічного засобу.

До вказаного протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які судом не можуть братися до уваги як доказ, оскільки жодних пояснень щодо суті правопорушення, місця, дати та часу його вчинення не містять. Крім цього, суд звертає увагу, що у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , особа, яка у їх присутності проходила тест на алкоголь на Алкотестері «Драгер» має прізвище ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 .

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.7 розд. ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути чітко посадовою особою виправлені та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи).

Якщо ж такі виправлення заносяться в протокол після підписання його особою, відносно якої його складено, то відповідні виправлення з застереженням вносяться і в копію протоколу, який був виданий особі, відносно якої він складався.

Однак протокол про адміністративне правопорушення від 25.04.2021 року Серії ДПР18 №473031 має численні виправлення, в тому числі і у даних щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому виправлення належним чином не застережені підписом посадової особи та печаткою. Тому, даний протокол не може прийматися судом як належний доказ. Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відео з реєстратора патрульного автомобіля, яке додане до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить жодних даних на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано лише факт зупинки поліцейським транспортного засобу - мопеда. У зв`язку із цим суд не може відтворити та перевірити правомірність всієї процедури складання адмінматеріалів та розцінює зазначену відеофіксацію як неналежний доказ.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не встановлено.

В зв`язку з чим справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя