Провадження № 33/4820/450/21
Категорія: ст.ст. 124, 122-4 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 18.05.2021 року об 11 год. 10 хв. в м.Хмельницькому по вул.Трудовій,5 керуючи автомобілем «Kia Venga» номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.18.1 Правил дорожнього руху, на нерегульованому пішохідному переході не надала перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , який здійснював перехід з права на ліво відносно водія допустивши наїзд на нього. При ДТП пішохід отримав механічне пошкодження взуття.

Після вказаної ДТП водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Kia Venga» номерний знак НОМЕР_1 по вул.Трудовій в місті Хмельницькому, в порушення п.2.10а залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо неї скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що судом при ухваленні оскаржуваної постанови було порушено принцип всебічності, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме, обґрунтування її вини було сформовано на доказах, які не підтверджують наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а висновок щодо наявності в її діях вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП ґрунтується виключно на припущеннях без наявності підстав, які б свідчили про її умисел на вчинення даного правопорушення.

Вказує, що працівниками поліції не було здійснено жодних дій щодо розслідування події та в порушення ст. 255 КУпАП не було зібрано необхідних доказів у справі, однак ці обставини, незважаючи на її доводи, не були взяті судом першої інстанції.

Зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення та відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є достовірними та допустимими доказами.

Вважає, що докази, на яких ґрунтуються висновки суду першої інстанції, можуть свідчити лише про те, що мною було допущено порушення правил дорожнього руху в частині ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.122 КУпАП. Однак, ці докази не є свідченням вчинення нею правопорушення, яке полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАп. Зазначене свідчить про неправильну кваліфікацію моїх дій.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги її заперечення проти вчинення адміністративного правопорушення ст.. 122-4 КУпАП. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність у неї умислу на залишення місця ДТП за відсутності поранених осіб та пошкоджених транспортних засобів. З наявного в матеріалах справи запису відеореєстратора вбачається, що вона не могла передбачити, що після здійсненого нею об`їзду пішохода, йому могли бути заподіяні ушкодження, оскільки не відчула удару, а положення пішохода на пішохідному переході після маневру не свідчило про його травмування або поранення. Оскільки вона переконалась, що пішохід не впав, не зігнувся, не закричав від болю, не схопився за забиті частини тіла, а просто стояв і дивився у її бік , і вона була упевнена, що з ним усе гаразд і їй вдалось уникнути ДТП, тому вона продовжила свій рух. Ці факти свідчать про те, що вона не мала умислу залишати місце події, оскільки не могла передбачити, що пішохід може бути постраждалим і свідомо не допускала настання протиправних наслідків. Будь-які інші докази на підтвердження моєї вини в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Доводи апелянта про відсутність у провадженні доказів, які б підтверджували її вину, суперечать фактичним обставинам справи.

Як видно з складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №225725, 18.05.2021 року об 11 год. 10 хв. в м.Хмельницькому по вул.Трудовій, 5, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Kia Venga» номерний знак НОМЕР_1 , на нерегульованому пішохідному переході не надала перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , який здійснював перехід з права на ліво відносно водія допустивши наїзд на нього. При ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження та механічне пошкодження взуття. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, на водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 225726 про те, що вона 18.05.2021 року об 11 год. 10 хв. в м.Хмельницькому по вул.Трудовій, 5, керуючи автомобілем «Kia Venga» номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП залишила місце пригоди на автомобілі. В подальшому була розшукана. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Підстав вважати протоколи про адміністративні правопорушення недопустимими доказами, не встановлено як судом першої інстанції так і апеляційним судом.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дорожньо транспортної пригоди категорично заперечувала та вказувала, що здійснюючи рух прямо через пішохідний перехід зменшила швидкість руху, але не помітила пішохода завчасно, оскільки оглядовість перекрив транспортний засіб, що зупинився праворуч перед пішохідним переходом. Побачивши пішохода вона здійснила маневр об`їзду, оскільки різко зупинити автомобіль не було можливості та переконавшись в тому, що пішохід безпечно залишився стояти на пішохідному переході продовжила рух. Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що в діях пішохода мають місце порушення правил дорожнього руху, оскільки він здійснив перехід на пішохідному переході не переконавшись в безпечності руху.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді першої інстанції вказував, що здійснюючи перехід переконався, що автомобіль, який був ліворуч нього зупинився, після чого він продовжив рух по пішохідному переходу, пройшовши транспортний засіб, який надав йому перевагу в русі, отримав удар автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого переднє бокове праве дзеркало автомобіля склалося, а заднім правим колесом стався наїзд на ліву ногу потерпілого, від чого він фактично впав на автомобіль. В ДТП ОСОБА_2 вказав, що отримав тілесні ушкодження ноги та було пошкоджено його взуття.

Апеляційний суд критично оцінює такі твердження ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами та поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, пояснення якого узгоджуються з матеріалами справи.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, що підтверджується, зокрема, усними поясненнями ОСОБА_1 ; поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та долученими ним фотознімками: скриншотами з відеозапису події, які беззаперечно доводять факт наїзду на пішохідному переході на ногу потерпілого; фотознімком взуття потерпілого, лівого черевика, який є пошкодженим та вказаний доказ узгоджується з відомостями проколу в справі про адміністративне правопорушення в частині пошкодження взуття та даними травм карти про тілесні ушкодження лівої ноги; відеозаписом події; даними протоколів про адміністративні правопорушення, в яких зафіксовані факти спричинення дорожньо - транспортної пригоди та залишення місця ДТП; даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані дорожня обстановка після зіткнення.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена і її дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна потерпілого. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано факт залишення місця ДТП та даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані дорожня обстановка, її поясненнями та поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив твердження ОСОБА_1 про залишення місця ДТП не навмисно, а через впевненість у відсутності такої події, оскільки з огляду на обставини ОСОБА_1 зобов`язана була передбачати можливі наслідки та негайно зупинитися, той факт, що вона свідомо допускала їх не настання не свідчить про відсутність у її діях складу правопорушення за ст.122-4КУпАП.

Суд не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність в її діях складу правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Всі досліджені судом першої інстанції докази, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, вказують про очевидне порушення ОСОБА_1 п. 18.1, п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, її дії перебувають в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

Підстав для зміни чи скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2021 року про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний