1Справа № 335/9261/21 3/335/2242/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення матеріалів на доопрацювання

1 вересня 2021 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі серії ВАБ № 590663 від 13.08.2021, складеного ДОП ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області порушується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), за таких обставин.

11.08.2021 о 01:00 год. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , порушувала тишу, вживала спритні напої, а також перебувала в нічний час без батьків на вулиці.

Відповідно до вимог п.п 1, 2 статті 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду перевіряється, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як передбачено статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з пунктом 9 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 вказаним вимогам закону не відповідає.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція норми, сформульована в ч. 1 ст. 184 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, а відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Із суті правопорушення, що зазначене у протоколі випливає, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого її донька ОСОБА_3 в нічний час порушувала тишу, вживала спритні напої.

Разом тим, у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, та не вказано від яких саме, передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, остання ухиляється.

Сам по собі факт того, що донька ОСОБА_3 в нічний час вчиняла хуліганські дії та перебувала на вулиці без батьків, ще не свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладене, доходжу висновку, що у проколі не конкретизовано суть правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 , не викладені обставини його вчинення та не зазначено від виконання якого саме батьківського обов`язку остання ухилилась та в який спосіб.

Таке формулювання суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є неконкретним та таким, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також зазначена справа надійшла до суду з порушенням правил підсудності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП місцем вчинення адміністративного правопорушення невиконання батьківських обов`язків, вважається місце, де відбувається здійснення виховання дитини, тобто місце проживання батьків і дітей.

З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , тобто адміністративна територія Заводського району м. Запоріжжя. За цією ж адресою проживає і неповнолітня ОСОБА_2 , що підтверджується її письмовими поясненнями.

Отже, дана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядається за місцем його вчинення.

Вказані вище обставини свідчать про істотну невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, що унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених недоліків розгляд справи є неможливим.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14).

Таким чином дану справу слід повернути для доопрацювання органу, який її сформував, та після усунення виявлених недоліків, справу слід надіслати на розгляд Заводському районному суду м. Запоріжжя для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 276, 256, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення України повернути до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для доопрацювання та подальшого її направлення до належного суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Соболєва