Справа № 562/2350/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2021 року м.Здолбунів

Суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Мичка І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серіїДПР18 № 438690 вбачається, що 04 квітня 2021 року о 19 год. 51 хв. в с. Здовбиця Рівненської області по вул. Четвертій, 48 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звуженні зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість рухливості) від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Созонюк Т.М. в судовому засіданні, надав суду детальні усні пояснення, а також послався на обставини, встановлені рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.06.2021р. у справі №562/1165/21, яке набрало законної сили 29.06.2021р., та копію якого суд долучив до матеріалів адміністративної справи, просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення. Вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не знаходить свого підтвердження в дійсності, є незаконним та необґрунтованим.

Суд заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Созонюка Т.М., повно, всебічно і об`єктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи, постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке мало місце 14.02.2020р., та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Частиною 2 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вчинив попереднє правопорушення 14.02.2020 року.

Доказів про вчинення ОСОБА_1 протягом календарного року, починаючи з 04 квітня 2020 року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, окрім правопорушення за цим протоколом, не долучено.

Таким чином, дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП.

09 квітня 2021 року постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1047/21 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП повернено для доопрацювання та належного оформлення.

У зв`язку з повторним направленням адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 до суду без виконання вимог постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1047/21 від 09.04.2021р., Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі від 11.05.2021 №562/1283/21 повторно було повернуто відділенню поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП- для доопрацювання та належного оформлення.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1630/21 від 17.06.2021 року втретє було повернуто відділенню поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП- для доопрацювання та належного оформлення.

Як вбачається з матеріалів про адміністративне правопорушення вимоги постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1047/21 від 09.04.2021р., постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1283/21 від 11.05.2021 та постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/1630/21 від 17.06.2021 знову залишилися не виконанні.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 438690 від 04.04.2021р не вірно вказана кваліфікація дій ОСОБА_1 , що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 438690 від 04.04.2021р. є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП .

Суд вважає, що за наведених вище обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IVсуди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Водночас суд також враховує обставини, встановленні рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.06.2021р. у справі №562/1165/21, яке набрало законної сили 29.06.2021р.

Так відповідно до вказаного судового рішення, Здолбунівським районним судом Рівненської області встановлено, що відсутні докази того, саме ОСОБА_1 , а не інша особа ОСОБА_2 о 19 год. 51 хв. 04.04.2021р. керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 у с. Здовбиця по вул. Четвертій,48.

За наведених обставин, суд приймає до уваги доводи захисника Салюка Т.М., що 19 год. 51 хв. 04.04.2021р. керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 не ОСОБА_1 , а його товариш ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 438690 від 04.04.2021р. не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а суд не має права самостійно змінювати зміст і суть правопорушення, відображеного в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

За наведених обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247,251,266, 280, 283, 284,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Суддя Мичка І.М.