Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 15.11.2020 о 01:22 год. в м. Ніжин по вул. Батюка, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21083, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що відсутні подія та в його діях склад правопорушення, суддею місцевого суду він належним чином не повідомлявся про розгляд справи, повісток не отримував, справа розглянута у його відсутності, з порушенням вимог ст. 268 КУпАП та не за місцем вчинення правопорушення, що суперечить ст. 276 КУпАП. Не заперечив факту керування транспортним засобом, проте, стверджує, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вважає, що при проведенні його огляду на стан алкогольного сп`яніння, було порушено пункти вимог інструкцій №1452 та №1395, свідків на місці події не було, відеозапис з нагрудних камер поліцейських є недопустимим доказом. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Перш за все, як вбачається з матеріалі справи, 20.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Начальника Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про направлення протоколу щодо нього про адміністративне правопорушення за місцем свого проживання, а саме, АДРЕСА_2 (а.с.5), тому, справа була скерована та розглянута Луцьким міськрайонним судом Волинської області, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 276 КУпАП. Оскільки, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (№ 720-IX), внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII виключено у пункті 1 підпункт 10, який виключав у ч. 2 ст. 276 КУпАП слова та цифри "частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130", а саме, можливість розгляду справи за місцем проживання порушника, а отже, доводи апеляційної скарги, щодо порушення правил підсудності справи, є безпідставними.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки, що і правильно встановлено в суді першої інстанції, останньому неодноразово надсилалися повістки на адресу, як за місцем проживання, повідомлену ним особисто, так і за місцем реєстрації, а також за допомогою судових оголошень, останній отримав повістку про розгляд справи 28.01.2021 (а.с.24), однак, в судове засідання не з`явився, не інформував завчасно суд про своє бажання взяти участь в судовому розгляді.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено при складенні протоколу права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, останній скористався своїм правом та відмовився від його отримання.

Також твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, так як останній був зупинений з дотримання вказаного Закону, в подальшому відмовився від проходження освідування як на місці події, так і медичному закладі охорони здоров`я.

Таким чином, жодних порушень права на захист, зокрема і на правову допомогу, судом допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2,3).

Підстав в апеляційного суду ставити під сумнів показання вказаних свідків немає, не наведені такі обґрунтовані підстави і в самій апеляції.

Окрім того, відеозаписом з бодікамер поліцейських підтверджується факт вчинення скаржником правопорушення.

Також, в матеріалах справи є розписка ОСОБА_1 (а.с.4) відповідно до якої останній зобов`язується не керувати транспортним засобом.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутні склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, безпідставними.

Звертає суд увагу і на ту обставину, що в апеляційному суді скаржник будь-яких додаткових обставин, зокрема і належних доказів про поважність причин неявки, окрім викладених в скарзі, не повідомив, жодних клопотань чи доказів не подавав.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив порушнику безальтернативне адміністративне стягнення саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М.Клок