Справа №443/193/21
Провадження №3/443/108/21
ПОСТАНОВА

іменем України

22 березня 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого (на час вчинення адміністративного правопорушення) на посаді заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області - начальника слідчого відділу Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області,

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 20.01.2021 о 20 год 13 хв у смт. Гніздичів по вул. Я.Мудрого,4 Жидачівського району Львівської області, керував транспортним засобом - автомобілем «Mazda 3», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

У суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що матеріали сфальсифіковані, транспортним засобом він не керував і працівники поліції його не зупиняли. Крім цього, ОСОБА_1 підтвердив, що обставини, які містяться в матеріалах справи і були оглянуті у судовому засіданні, є правдивими і відповідають дійсності.

У поданому до суду запереченні на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.22-29) ОСОБА_1 зазначив, що він не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. З відеозаписів вбачається, що автомобіль перебуває в нерухомому стані, а він у той час не перебував у салоні автомобіля та не керував ним. Він жодним чином не порушив вимог пункту 2.5. ПДР України в частині відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що вбачається зі змісту відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, а отже в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Працівники поліції не дотрималися передбаченого статтею 266 КУпАП порядку проведення огляду мене на стан алкогольного сп`яніння та пункту 8 постанови КМУ щодо порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім цього, у запереченні ОСОБА_1 вказав, що знайомий 20.01.2021 на автомобілі марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 , підвозив його з роботи до свого місця проживання. Дорогою йому стало погано і він попросив знайомого зупинитися, що той і зробив. Він вийшов із салону автомобіля, а саме: із переднього пасажирського крісла і відійшов в сторону приблизно на 5-10 метрів від автомобіля. У цей час поряд із автомобілем припаркувався невідомий йому автомобіль, з якого вийшли незнайомі йому цивільні особи та, підійшовши до нього, почали говорити йому, що він керував вищевказаним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. У подальшому, ці особи почали представлятись йому працівниками особової інспекції ГУ НП у Львівській області, на що він повідомив, що не є водієм вказаного автомобіля, однак вони нічого не пояснюючи взяли його за руки, чим грубо порушили його Конституційні права. Згодом до нього прийшли працівники патрульної поліції, які силоміць взяли його під руки, нічого не пояснюючи потягнули до автомобіля марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 . Працівники поліції наполягали на обов`язковому проходженні ним тесту на визначення стану сп`яніння за допомогою пристрою «Drager», на що він їм повідомив, що не довіряє їхньому приладу і хоче пройти медичне освідування у медичному закладі, однак йому у цьому було відмовлено. Крім цього, він просив, щоб працівники поліції надали йому адвоката, однак і це прохання було проігноровано.

Також, ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у справі (а.с.30-33), в обґрунтування якого покликаючись на те, що станом на 20.01.2021 адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відсутня у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки із набранням чинності Законом України від 22.11.2018 року №2617-VIII введено нову редакцію статті 130 КУпАП, яка виключає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Іншої норми, яка б передбачала можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чинний КУпАП не містить. Частина 2 статті 8 КУпАП чітко вказує на те, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів, а тому Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII, який скасував адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції має зворотну силу, тобто поширюється на правопорушення, яке ставиться йому у провину. Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього відповідно до приписів статті 247 КУпАП підлягає закриттю.

Захисник Михайлюк Д.А. суду зазначив, що працівниками поліції при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення допущені численні процесуальні порушення, які породжують обґрунтовані сумніви у достовірності викладених у цих матеріалах обставин. Свідкам не роз`яснено їхні права і протокол про адміністративне правопорушення при них не складався. ОСОБА_1 не надано можливості скористатися правовою допомогою. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» відмовився з тих підстав, що він був пасажиром, а не водієм.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, аргументи захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норми статті 266 КУпАП визначають порядок проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Суд також зважає на роз`яснення, викладені у абзаці 2 пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» згідно з якими якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, уповноваженою особою надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №189926 від 20.01.2021 (а.с.3);

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6, 7);

пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8, 9);

рапорт старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Разіна С., старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Шевчука Р. від 21.01.2021 (а.с.14-15);

відео з місця події (компакт-диску, на якому містяться 8 відеофайлів у двох папках: у папці «1311» - 3 відеофайли, у папці «1342» - 5 відеофайлів,), зняте уповноваженими особами (поліцейськими) (а.с.5).

Крім цього, судом у порядку статті 272 КУпАП здобуто у судовому засіданні показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення, за змістом яких він разом з дружиною ОСОБА_2 рухалися на автомобілі в смт. Гніздичів і біля церкви були зупинені працівником поліції, який попросив їх бути свідком відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому поліцейський повідомив, що ця обставина ними зафіксована на відео, відтак необхідно лише їх анкетні дані для занесення у документи. Він підписував декілька бланків документів, які були не заповненими, не читаючи їх. Безпосередньо при ньому жодній особі не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння і жодна особа не відмовлялася від його проходження.

Свідок ОСОБА_2 надала суду аналогічні пояснення.

Також, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, надано суду відео з місця події, висновок спеціаліста №1/2021-т від 29.01.2021 та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння 20.01.2021.

Проаналізувавши вищевказані документи, відео, пояснення свідків та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП.

Оцінюючи ці докази на предмет належності та допустимості суд визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №189926 від 20.01.2021, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дані ними у суді, рапорт старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Разіна С., старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Шевчука Р. від 21.01.2021 та відео з місця події, надані уповноваженою особою належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №189926 від 20.01.2021 встановлює, що ОСОБА_1 20.01.2021 о 20 год 13 хв у смт. Гніздичів по вул.Я.Мудрого,4 Жидачівського району Львівської області, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

відео з місця події (8 відеофайлів містяться на компакт-диску у двох папках: у папці «1311» - 3 відеофайли, у папці «1342» - 5 відеофайлів, а.с.5), зняте уповноваженими особами (поліцейськими), містить фактичні дані про дії осіб (поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) з моменту зупинки транспортного засобу та засвідчує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції, та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

рапорт старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Разіна С., старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Шевчука Р. від 21.01.2021 узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та відео з місця події, підтверджує встановлення обставин, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та повідомлення про це начальника УПП у Львівській області.

Ці докази підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5. ПДР і доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Водночас, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з огляду на безпосередньо отримані пояснення цих свідків у суді, на переконання суду, є дефектними, тому до уваги судом не беруться. Однак, суд звертає увагу на те, що на одному з відеофайлів з місця події (01342@544910) видно свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які присутні на місці події разом з двома поліцейськими та ОСОБА_1 . У цей час одна з поліцейських заповнює документи разом з ОСОБА_2 , а інший поліцейський чітко і зрозуміло задає при свідках питання ОСОБА_1 про те, чи згідний він пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповідає, що він не є водієм транспортного засобу та не керував ним. Відтак, з огляду на ці обставини, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у тій частині, що при них нікому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння і жодна особа не відмовлялася від його проходження, суд вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Покликання захисника на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є голослівними, оскільки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні фактичними даними та спростовується наявними у справі дослідженими судом доказами.

Висновок спеціаліста№1/2021-т від 29.01.2021 та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння 20.01.2021, на переконання суду, не мають юридичного значення для справи, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ці документи підтверджують факт не перебування ОСОБА_1 на час огляду у стані алкогольного сп`яніння та невиявлення у крові етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів, відтак є неналежними доказами.

Аналізуючи надане особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відео, суд зазначає, що на цьому відео ОСОБА_1 на місці події висловлює поліцейському бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні шляхом здачі крові. При цьому, суд зауважує, що відео є пошкодженим, оскільки не дозволяє відтворити його повністю. Крім цього, з цього відео неможливо встановити, у який період часу ОСОБА_1 повідомляє уповноваженій особі своє бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я - під час процедури огляду чи вже після цього. З відео, наданого уповноваженою особою, не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював таке бажання в період від зупинки транспортного засобу і до складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення. Відтак, суд доходить переконання, що надане ОСОБА_1 відео не є доказом висловлення ним уповноваженій особі у визначеному законом порядку згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Щодо аргументів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не керування ним транспортним засобом суд зазначає, що такі аргументи повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, наявне у матеріалах справи відео (відеофайли 01342@045110 та 01342@152110 у папці «1342», у сукупності з відеофайлом 01311@211410) дозволяють беззаперечно ідентифікувати особу, яка керувала транспортним засобом, оскільки саме ця особа після зупинки транспортного засобу вийшла з нього з місця водія, після чого почала тікати, однак, у подальшому, була затримана працівниками поліції. Цією особою є саме ОСОБА_1 , про що він сам підтвердив у судовому засіданні. Більше того, ключі від транспортного засобу, які, як стверджував ОСОБА_1 , йому не належать, у подальшому він поставив собі у кишеню. Інших осіб, які б були присутні на місці події та давали б зрозуміти своїми діями чи словесно, що саме вони керували автомобілем «Mazda», н.з. НОМЕР_2 , на відео не вбачається і доказів цього судом не здобуто.

Також, з відеоматеріалів вбачається поведінка ОСОБА_1 , який на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу і у закладі охорони здоров`я, повідомляв, що він не водій транспортного засобу, у зв`язку з чим не повинен проходити огляд на стан сп`яніння, тим самим, на переконання суду, однозначно демонстрував небажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Ці обставини повністю узгоджуються з наявними у матеріалах справи дослідженими судом письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом працівників поліції.

Аналізуючи дотримання поліцейським процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння суд враховує вимоги статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок).

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП, пункт 6 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Суд зазначає, що виявлені працівником поліції 20.01.2021 у особи, яка керувала транспортним засобом - автомобілем «Mazda 3», н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 ознаки, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів відповідали ознакам алкогольного сп`яніння, визначеним у пункті 3 Інструкції та, у сукупності з відмовою водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, давали поліцейському правову підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, у своїй сукупності безпосередньо досліджені судом докази є достатніми та беззаперечно доводять факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про те, що стаття 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Водночас стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону №2617-VIII Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон №720-IX) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону №2617-VIII виключений.

Також, нормою підпункту 2 пункту 117 Закону №720-IX підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону №2617-VIII виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закон №720-IX цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом №720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію статті 130 КУпАП, яка існувала на момент набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Відтак, зазначені аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що дрібні порушення у процедурі огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та в подальшій фіксації правопорушення у відповідних документах, з огляду на наявність відео з місця події, яке дозволяє встановити дійсні обставини справи, не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі, а формальний підхід до розгляду цієї справи, на переконання суду, не відповідатиме завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначеного у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яка доведена повністю; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП від 25.01.2021 (а.с.11) у підсистемі «Пошук посвідчення водія» Інформаційного порталу Національної поліції України відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 . Суд зазначає, що Верховним Судом України у пункті 28 постанови Пленуму від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що суди не вправі застосовувати накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Беручи до уваги викладені обставини суд доходить переконання про відсутність правових підстави для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів