ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/639/21 Справа № 201/75/21 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Королькова Вадима Юрійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 19 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі електроопори № 59 по вул. Запорізьке шосе зі сторони вул. Космічної в напрямку пр. Гагаріна в м. Дніпрі, порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з перешкодою, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропуску строку апеляційного оскарження посилається на те, що справа розглянута судом без участі ОСОБА_1 та без повідомлення його належним чином, а про існування постанови суду дізнався лише 25 березня 2021 року, коли отримав копію постанови.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд позбавив ОСОБА_1 доступу до суду, порушив його право надавати пояснення, заявляти клопотання, допитувати свідків, надавати письмові заперечення. Зазначає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, до нього не долучено належних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , при цьому суд вийшов за межі обставин, викладених в протоколі, чим порушив його право на справедливий суд.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засідання захисник Корольков М.В. підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та зарити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважав за можливе розглядати справу без участі особи, яка притягається до відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 6ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд враховує, що справа в суді першої інстанції розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому повістка, яка міститься в матеріалах справи надіслана 13.01.2021 року, а справа була призначена на 15.01.2021 року (а.с. 26, 27), а копію оскарженої постанови особа отримала 25.03.2021 року, що суд апеляційної інстанції розцінює, як об`єктивні та поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, що є підставою для його поновлення.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги захисника про порушення вимог процесуального закону є часткового обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 124 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення (дослівно): «17.10.2020 року 19 год. 25 хв. в м. Дніпро, по вул. Запорізьке шосе, в районі е/о № 59, водій Ферафонтов керував автомобілем Mitsubishi н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, та стан т.р., внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду у вигляді: металевого огородження, в результаті вищевикладеного ДТП автомобіль отримав мех. пошкодження, завдавши мат. збитки».

В той же час, відповідно до фактичних обставин, встановлених судом та викладених в постанові, ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що (дослівно): « ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 19 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі електроопори № 59 по вул. Запорізьке шосе зі сторони вул. Космічної в напрямку пр. Гагаріна в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив контроль над керуванням та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дорожнього огородження на роздільній смузі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, крім того тілесних ушкоджень зазнав сам правопорушник, а також пасажир ОСОБА_2 ».

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення і визнав особу винною в тих діях, які поліцейським не інкримінувались йому в протоколі.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення механічні пошкодження отримав тільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та який належить останньому. Відомостей про настання інших наслідків за статтею 124 КУпАП у виді пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна в протоколі не вказано.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, за обставин цієї справи та відомостях, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, особа яка притягається до адміністративної відповідальності та особа потерпілого збігаються в одній особі, оскільки не доведено, що заподіяна будь-яка інша шкода, передбачена в ст. 124 КУпАП, окрім майна, яке належить самій особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Отримання тілесних ушкоджень іншою особою не міститься, як ознака об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та, до того ж, не зазначена в протоколі. Тобто в протоколі не міститься обов`язкових елементів, що характеризують дії ОСОБА_1 як правопорушення і дають підстави для їх правильної правової кваліфікації.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отже, апеляційний суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в супереч вимогам ст. 256 КУпАП не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Королькова М.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 121 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун