Справа № 654/2339/21
Провадження №3/654/1545/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 р.

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Третьякова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складені відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А :

16.08.2021 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 097561 вбачається, що 11.08.2021 року о 15:40 год. в м. Гола Пристань по вул. Комсомольська, ОСОБА_1 керував автомобілем «М 412» д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від проходження алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у ЦРЛ відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він разом з батьком, який перебував за кермом, рухалися на автомобілі «М 412» по вул. Комсомольська. За ними їхав інший автомобіль за яким їхав автомобіль працівників поліції. Останні, обігнавши автомобіль, який рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 , зупинили його та почали спілкування з водієм, а їхній автомобіль продовжив рух далі. В дорозі відбулася несправність і транспортний засіб не зміг продовжити рух. Батько ОСОБА_1 пішов за запчастинами, а він залишився біля зламаного авто. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції і незрозуміло з яких причин вважаючи його водієм, почали змушувати проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вказуючи на те, що він не є водієм автомобіля, а водієм являється його батько, ОСОБА_1 відмовився продувати алкотестер, при цьому вказав, що згоден пройти огляд с медичному закладі. Незважаючи на його зауваження, поліцейські склали протокол.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Заремба М.В. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що матеріали справи не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто виконання ним функцій водія, а представлений поліцейським відеозапис фіксує згоду ОСОБА_1 на проходження огляду в медичному закладі, що свідчить про відсутність порушення п. 2.5 ПДР України і як наслідок виключає його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норма ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно визначень, наведених в п. 1.10 ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В свою чергу, під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже, з викладеного слідує, що необхідними елементами для утворення складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом певною особою (водієм) та відмова цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення адміністративного правопорушення працівником поліції надано протокол про адміністративне правопорушення та лазерний DVD-R диск з двома відеозаписами тривалістю першого 1 хв. 36 сек., другого 1 хв. 22 сек., а також письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Перший відеозапис розпочинається тим, що ОСОБА_1 знаходиться поблизу стоячого автомобіля «М 412» та спілкується з працівниками поліції, а потім сідає на сидіння водія та продовжує спілкування в ході якого він заперечує факт керування даним транспортним засобом, а працівники поліції вказують йому на наявність в них відео на якому начебто зображено управління ним автомобілем.

На другому відео зафіксовано наявність двох понятих, в присутності яких працівник поліції запитує в ОСОБА_1 його згоду на продуття алкотестера Драгер чи проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. На дане запитання ОСОБА_1 спочатку відмовляється, а потім після того, як працівник поліції вказує, що буд складено протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП, погоджується поїхати до медичної установи для проходження, і після цього відео припиняється. На даному відеозаписі також чутно висловлювання працівника поліції про те, що відео, яке підтверджує керування ОСОБА_1 автомобілем, в них є та буде надано до суду.

Однак, відеозапису на якому було б зафіксовано управління особою, яка притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, тобто здійснення ним функцій водія до суду надано не було, а відтак перший із необхідних елементів для утворення складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведено не було.

Долучені до справи письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть бути належними доказами цих обставин, оскільки вказані особи не були очевидцями керування/не керування ОСОБА_1 автомобілем, а були залучені вже в ході з`ясування обставин в якості свідків для підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також спірним залишився факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки після того, як працівник поліції попередив останнього про намір скласти протокол, ОСОБА_1 забажав проходити огляд в медичній установі, про що чітко свідчить другий відеозапис. Однак, з огляду на відсутність фіксації подальших подій на відео та наявність протоколу про адміністративне правопорушення, очевидно згода ОСОБА_1 була проігнорована працівниками поліції, які вважали достатніми зібраних доказів для підтвердження факту порушення п.2.5 ПДР України, з чим суд погодитися не може.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем та що йому в належній формі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від якого він відмовився, належними доказами не доведені та заперечуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що працівник поліції, який склав протокол, в порушення положень ст. 251, 266 КУпАП, не долучив до справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд, що виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. В. Третьякова