Справа № 297/413/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зі слів раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44 та ст. 185 КУпАП, та згідно ст. 36 цього Кодексу накладено на нього стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постановлено знищити наркотичну речовину «канабіс» масою 0,5924 г, яка була поміщена до спецпакету Національної поліції «7154453» та зберігається в Берегівському ВП ГУНП.

Згідно зі змістом постанови, 19 лютого 2020 року, о 17 год, по вул. Шевченко, 89, у м. Берегово, в автомобілі марки «ВАЗ 2170», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_1 , у відсіку з боку водійських дверей, було виявлено згорток паперу із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, наркотичним засобом - «канабіс», масою 0,5924 грам, що відноситься до невеликих розмірів.

Окрім того, цього ж дня, о 17 год 20 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Берегово, по вул. Шевченко, 87, під час виявлення в автомобілі марки «ВАЗ 2170», державний номерний знак « НОМЕР_1 », наркотичного засобу, вів себе агресивно, штовхав працівників поліції, хватався за шарпав за формений одяг поліцейського та втік. При затриманні вчиняв злісну непокору законним вимогам працівників поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що у скоєних ним діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. На думку апелянта, поліцейські безпідставно зупинили керований ним автомобіль, оглянули транспортний засіб всупереч чинному законодавству, та діяли з порушенням вимог Правил етичної поведінки поліцейських. Стверджує, що працівники поліції спробували застосувати до апелянта фізичне насилля, через що ОСОБА_1 змушений був відійти від поліцейських на відстань близько двох метрів. Утікати від поліції наміру не мав. На думку апелянта, його права були порушені, оскільки під час затримання ОСОБА_1 жодних прав не було роз`яснено. Стверджує що скоєні ним дії не носять ознак злісної непокори, що вимога поліцейського повинна бути законною, тобто ґрунтуватися виключно на приписах права, а не на бажанні представника правоохоронного органу чи його внутрішньому переконанні, як це було у випадку з ним. Окрім того стверджує, що адміністративний арешт є найсуворішим заходом адміністративної відповідальності, а місцевим судом не враховано те, що ОСОБА_1 проживає із хворою матір`ю, яка потребує сторонньої допомоги. Просить постанову судді скасувати, ухвалити нову, якою накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що розгляд справи в апеляційному суді неодноразово відкладався, а також те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду й даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для зміни чи скасування судового рішення не має.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44 та ст.185 КУпАП є правильним, зміст постанови відповідає ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№051204 від19.02.2021, підтверджено, що 19 лютого 2020 року, о 17 год, по вул. Шевченко, 89, у м. Берегово, в автомобілі марки «ВАЗ 2170», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_1 , у відсіку з боку водійських дверей, було виявлено згорток паперу з подрібненою речовиною зеленого кольору. Після виявлення згортку паперу водій почав вести себе агресивно, штовхав працівників поліції, шарпав за формений одяг та намагався втекти. При затриманні вчинив злісну непокору, на законні вимоги працівників поліції не реагував. Окрім того, із протоколу вбачається, що потерпілими є сержанти поліції - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 убачається, що останній з протоколом згідний, подібних дій вчиняти не буде. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що до змісту протоколу зауважень чи застережень не має, копію його отримав, відомості щодо нього вказані правильно.

Обставини, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення також підтверджується рапортами сержанта поліції ОСОБА_2 та старшого сержанта ОСОБА_3 , у яких до того ж зазначено, що підставою для зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 було порушення водієм вимог передбачених п. 2.3 в Правил дорожнього руху України.

З ідентичних за змістом письмових пояснень свідків події, - громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 убачається, що після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , між останнім та працівниками поліції, які виявили у передніх дверях автомобіля ОСОБА_1 невідому речовину, відбулася суперечка та штовханина. У підсумку, водій втік від поліцейських на відстань у декілька десятків метрів. Після чого через деякий час повернувся. Як пізніше з`ясувалося, невідома речовина зеленого кольору виявилася наркотичним засобом. Поясненнями свідків також підтверджується той факт, що водій ОСОБА_1 намагався штовхати працівників поліції та хотів забрати вказану речовину з дверей автомобіля.

Протоколом про адміністративне затримання серії АА №003951 підтверджується, що ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП для складання адміністративного протоколу. Підпис затриманої особи ОСОБА_1 свідчить про те, що права та обов`язки, передбачені законом, йому були роз`яснені, скарг та зауважень до дій працівників поліції він не має. При цьому, як убачається з протоколу, про місце перебування затриманого згідно з ч. 2 ст. 261 КУпАП, 19.02.2020, о 18 год 15 хв, повідомлено сестру затриманого. Також зміст протоколу свідчить про те, що перед поміщенням до кімнати для затриманих та доставлених у присутності понятих - громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено особистий огляд та огляд речей затриманого.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №051207 від 25.03.2020, убачається, що 19 лютого 2020 року, о 17 год, по вул. Шевченко, 89, у м. Берегово, в автомобілі марки «ВАЗ 2170», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_1 , у відсіку з боку водійських дверей виявлено згорток паперу із сухою подрібненою речовиною рослинного походження. Згідно з висновком експерта №6/149 від 06.03.2020 та додатками до нього, виявлена речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», маса якого 0,5924 г, що є невеликим розміром. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу його ознайомили, копію його отримав, відомості щодо нього внесено правильно.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 44 та ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що сержанти поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були упереджені під час зупинки, перевірки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення та протоколу про адміністративне затримання; що в них були підстави для фальсифікації цих документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у тому числі і за ч. 1 ст. 44 КУпАП, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги.

Суд також переконаний, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 - відсутні, оскільки свідки своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. Також суд вважає що немає жодних сумнівів не довіряти понятим, - громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були присутні під час проведення особистого огляду та огляду речей затриманого перед поміщенням до кімнати для затриманих.

Перевіривши доводи апелянта про те, що поліцейські безпідставно зупинили керований ОСОБА_1 автомобіль, провели огляд транспортного засобу всупереч чинному законодавству, діяли з порушенням вимог Правил етичної поведінки поліцейських, - апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що такі твердження спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи.

Так, відповідно до ст. 35 «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у випадку, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України (далі - ПДР). Як убачається з рапортів працівників поліції, підставою для зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 було порушення водієм вимог передбачених п. 2.3 «в»» ПДР. При цьому, згідно з п. 2.4 «в» ПДР, водій, на вимогу працівника поліції України зобов`язаний зупинитися з дотриманням приписів Правил дорожнього руху України та повинен дати можливість оглянути транспортний засіб, відповідно до законодавства, за наявності на те законних підстав. Отже, як убачається з матеріалів справи, приписи вищевказаних норм ОСОБА_1 були порушені, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції спробували застосувати до нього фізичне насилля, через що ОСОБА_1 змушений був відійти від поліцейських на відстань близько двох метрів, однак наміру втікати не мав, - є такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи. Зокрема, як убачається з пояснень свідків, які були очевидцями цієї події, саме ОСОБА_1 , після зупинки та спроби поліцейських перевірити керований ним транспортний засіб, розпочав штовханину, втік на відстань у декілька десятків метрів, й опісля, при затриманні вчиняв злісну непокору, на законні вимоги поліцейських не реагував. Ці обставини підтверджуються рапортами працівників поліції.

Апеляційний суд вважає такими, що спростовуються сукупністю доказів, які містяться у матеріалах справи і доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими під час затримання ОСОБА_1 його прав. Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а протокол про адміністративне затримання оформлений у відповідності до приписів ст. 261 КУпАП. При цьому, береться до уваги те, що своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом вищевказаних документів ознайомлений, права йому роз`яснені, жодних заперечень та зауважень щодо достовірності викладених у протоколі відомостей не має, у тому числі і скарг відносно дій поліцейських.

Твердження про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак, які свідчать про злісну непокору працівникам поліції апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджеють наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Апеляційним судом не беруться до уваги і доводи апелянта про те, що адміністративний арешт є надто суворим заходом адміністративної відповідальності для ОСОБА_1 . На думку апелянта, місцевим судом не враховано, що ОСОБА_1 проживає з хворою матір`ю, яка потребує сторонньої допомоги. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом не надано жодного документального підтвердження, що може свідчити про наявність у матері таких захворювань, які не дають їй можливість самостійно про себе дбати, а також те, що вона потребує постійного догляду. Крім того, не додано і доказів, які підтверджують той факт, що у матері апелянта немає інших осіб, - членів сім`ї, котрі можуть за нею доглядати.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 44 та ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185, ч. 1 ст. 44 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан