Номер провадження: 33/813/463/21
Номер справи місцевого суду: 523/1792/21
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

представника іншого учасника ДТП ОСОБА_1 адвоката Черненко М.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 гривні на користь держави.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №194865 від 15.01.2021 року встановлено, що 01.01.2021 року о 17.40 год. водій ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «ГАЗ-3110», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Балтська дор., 152/2, на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з мотоциклом «Skineray» XY250GY-9A, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тим самим порушив п. 16.6 "Правил дорожнього руху". Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пасажир мотоцикла ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеність його вини, просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення та пом`якшити накладене адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог про зміну постанови зазначає, що:

-він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

-є інвалідом 2 групи, тому транспортний засіб це є єдиним зручним засобом його пересування.

-щиро покаявся у скоєні правопорушення.

-він працездатна людина та має можливість сплатити штраф на користь держави.

-відсутні жодні обставини, що обтяжують відповідальність.

З метою забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні, апеляційним судом його було повідомлено про судове засідання на 22.03.2021 року, однак ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не прибув, про поважні причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне провести розгляд за його відсутності та прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Черненко М.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду зміні, за наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Черненко М.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вона є законною та обґрунтованою. При цьому пояснив, що при ДТП є потерпіла ОСОБА_4 , яка отримала тілесні ушкодження та вимушена була звернутися до медичної установи для отримання медичної допомоги. З періоду вчинення правопорушення та до часу розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_2 навіть не поцікавився станом її здоров`я, не вибачився і не вчинив жодних дій, щодо відшкодування спричиненої останній та водію мотоциклу шкоди. Не з`явився ОСОБА_2 також і до апеляційного суду та не навів жодних обставин, які могли б вказувати на можливість призначення більш м`якого стягнення. Наполягав на залишенні в силі рішення районного суду, яким ОСОБА_2 було позбавлено водійських прав.

Апеляційний суд вважає, що вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_4 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №194865 від 15.01.2021 року, 01.01.2021 року о 17.40 год. водій ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «ГАЗ-3110», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Балтська дор., 152/2, на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з мотоциклом «Skineray» XY250GY-9A, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тим самим порушив п. 16.6 "Правил дорожнього руху". Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пасажир мотоцикла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження (а.с.1).

Відповідно до наявної в матеріалах справи схеми ДТП, ОСОБА_2 на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з мотоциклом «Skineray» XY250GY-9A, н.з. НОМЕР_2 . Дана схема підписана обома водіями, жоден з них якихось заперечень з приводу її складання та викладення обставин ДТП, не зазначав. Крім того, ОСОБА_2 визнав свою вину повністю.

Відповідно до ст. ст. 3,27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 фактично спричинив потерпілій ОСОБА_3 шкоду здоров`ю.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, ставлення до вчиненого правопорушення, в зв`язку з чим судом першої інстанції вірно було визначене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він щиро покаявся у скоєному правопорушенні апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вказано представником потерпілої в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 заподіяну правопорушенням потерпілій ОСОБА_3 шкоду здоров`ю не відшкодував, не вибачився та взагалі не цікавився станом її здоров`я. Крім того, останнім не були прийняті жодні заходи, направлені на усунення порушення та відшкодування матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_1 .

Таким чином апеляційний суд вважає, що поведінка ОСОБА_5 , яка свідчить про те, що останній не висловив жалю, жодних заходів для виправлення ситуації та відшкодування шкоди особисто не вжив, не може вказувати на наявність пом`якшуючої адміністративне правопорушення обставини щирого каяття.

Апеляційний суд зважає на заявлені ОСОБА_2 дані, які свідчать про те, що він є інвалідом 2 групи, а транспортний засіб це є єдиним зручним способом його пересування, з урахуванням усіх в сукупності обставин вчиненого правопорушення, яке полягало у грубому ігноруванні вимог ПДР, його наслідків у вигляді спричинення учаснику дорожнього руху тілесних ушкоджень та подальшої поведінки правопорушника, не можуть вказувати як на підставу пом`якшення накладеного стягнення.

При цьому апеляційний суд враховує принципову позицію представника потерпілої, який вважав, що лише таке стягнення, яке було накладено районним судом є належним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення останнім нових правопорушень.

Наведені вище обставини вказують на відсутність у апеляційного суду підстав, які можуть вказувати на необхідність та можливість зміни судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення і пом`якшення стягнення, яке визначене районним судом.

Враховуючи наведені обставини та аналізуючи всі досліджені по справі докази, вважаю, що визначене ОСОБА_2 адміністративне стягнення є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для зміни постанови суду в цій частині.

Водночас, при розгляді апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_2 було встановлено обставини, які з урахуванням наданих апелянтом документів свідчать про безпідставність прийняття рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 454 гривні, згідно Закону України «Про судовий збір».

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується наданою ним копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.05.2010 року (а.с.30).

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведених обставин за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частини стягнення з ОСОБА_2 судового збору, шляхом виключення з резолютивної частини постанови місцевого суду рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 454 гривні, згідно Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду на стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 454 гривні.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов