Справа № 339/105/21
Провадження № 33/4808/502/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Івашківа Василя Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, що не працює

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнено судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суддя формально підійшов до розгляду справи. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в протоколі зазначені відомості щодо свідків, проте жодних свідків під час складання протоколу не було, що підтверджується відеозаписом, й за викликом суду, останні не з`явились, що, на думку апелянта, свідчить про підроблення доказів працівниками поліції. Наголошує на тому, що долучений працівниками поліції відеозапис є неповним та змонтованим, що є порушення Інструкції. Стверджує, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння й не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Апелянт не заперечує факт вживання ним пляшки пива о 10-00 годині, проте переконаний, що будь-яких ознак сп`яніння у нього до 15-00 годин вже не було. Розцінює дії працівників поліції як провокацію, оскільки останні схиляли його відмовитись від освідчення. Вказує на те, що після закінчення відеофіксації він пройшов огляд на місці на приладі «Драгер», показник якого був 0,1 проміле, проте роздруківку тесту працівники поліції йому не видали.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 01.04.2021 року о 15-16 год. по вул. Шевченка в с. Буковець Болехівської міської ради Івано-Франківської області, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України керував транспортним засобом ІЖ Планета-3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координати руху, різке забарвлення обличчя, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності.

В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник Івашків В.М., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Заявлено клопотання про допит свідків та витребування відеозапису з повним відображення події, в задоволенні якого відмовлено, оскільки матеріали провадження містять достатньо даних для прийняття рішення по суті.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_1 та його захисник Івашків В.М., підтримали доводи апеляційної скарги та наголошували на тому, що працівниками поліції підроблені докази. ОСОБА_1 не заперечував факту вживання ним алкоголю, стверджував, що він відмовився пройти огляд, виключно у зв`яжу із тим, що працівники поліції наполягали на проходженні такого огляду в медичному закладі м. Долина, в той час як найближчий медичний заклад знаходиться в м. Болехів. Просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді без змін, виходячи з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях апелянта складу правопорушення, що, на переконання останнього, підтверджується змістом відеозапису, не знайшли свого підтвердження.

Переглядом відеозапису, долученого до матеріалів провадження на диску, встановлено, що він містить два відеофайли (а.п. 7).

На відеофайлі під №1, запис якого відбувався за допомогою відеореєстратора з патрульного автомобіля працівників поліції, зафіксовано, як назустріч транспортному засобу працівників поліції рухається мотоцикліст без мотошолому. Видно як екіпажем патрульної поліції зупинено водія, й один із працівників поліції підійшов до нього.

На відеофайлі під №2, що здійснюється з нагрудних камер поліцейських, вбачається, як працівник поліції представився та повідомив причину зупинки рух без мотошолому, після чого, перепитав водія на рахунок того, чи вживав він спиртні напої, на що водій ОСОБА_1 повідомив, що пив пиво, й в розмові наголошує на тому, що він проїхав лише 20 метрів. На пропозицію працівника поліції пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці, чути як водій відповідає: «Хлопці, та не требо». На неодноразові уточнюючі запитання працівників поліції: «Ви відмовляєтесь пройти огляд на місці зупинки з участю двох свідків?», водій робить відповідний жест головою, що трактується як слово «так». Після цього, працівники поліції уточнюють: «На місці трубку продуєте?», водій відповідає: «Та хлопці, я же кажу, що вживав». Далі працівники поліції пропонують пройти огляд в медичному закладі, на що отримують чітку відповідь водія: «Та який медичний заклад, на що їхати, ну для чого?», «Я не хочу їхати в лікарню». В ході розмови чути як працівники поліції роз`яснюють водієві, що відмова дорівнюється до вчинення адміністративного правопорушення, й за наслідками відмови буде складатись протокол з притягненням до відповідальності, на що водій відповідає: «Я розумію».

Оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення і допомагає всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставин справи в їх сукупності, доводи апелянта про те, що йому не пропонували працівники поліції пройти огляд в медичному закладі, спростовуються змістом обставин, що зафіксовані на вказаних відеофайлах.

Обставини, що містяться на вказаному відеозапису, повністю узгоджуються зі змістом протоколу, в якому є відомості щодо наявності двох свідків з їх анкетними даними та власноручними підписами; й підтверджуються, долученими до протоколу доказами: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу, рапортом працівника поліції, з вказівкою на те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.п. 2-4).

Відмову проходити огляд у встановленому порядку в присутності двох свідків апелянт обґрунтовував як провокацію з боку працівників поліції саме щодо його схилення до такої відмови, проте вказане твердження апелянта не знайшло свого підтвердження, оскільки зміст відеофайлів свідчать про те, що працівники поліції шляхом уточнюючих запитань переконувались в істинності позиції водія щодо відмови, й у тому, що водій дійсно правильно розуміє процедуру проходження огляду та наслідки відмови, що не можливо розцінити як провокацію.

Твердження апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки є неповним та змонтованим, тобто не вівся безперервно, і не у повному стані, як того вимагає Інструкція, не підтверджено належними доказами, оскільки перевірка задокументованих відеозаписом фактів щодо наявності ознак монтажу відбувається за наявності сумнівів з приводу автентичності (дійсності) відеозапису.

Зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин відмови водія від проходження огляду.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки вказаний відеозапис містить інформацію, що повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500128 від 01.04.2021 року, так й у долучених до нього доказах, зокрема й зі змістом особистих пояснень ОСОБА_1 наступного змісту: «Випив пиво та їхав на своєму мотоциклі» (а.п. 1), доходжу висновку про достовірну, наглядну та переконливу фіксацію події за участю водія ОСОБА_1 , а тому відсутні сумніви в автентичності (дійсності) відеозапису.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, й суд оцінює всі докази безпосередньо як кожного доказу окремо, так й у взаємозв`язку.

Відносно порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніннявважаю, що його працівниками поліції дотримано у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядку).

Твердження апелянта про підроблення доказів працівниками поліції, оскільки під час події жодних свідків залучено не було, спростовується наявністю в протоколі про адміністративне правопорушення особистих підписів двох свідків з відомостями щодо кожного (а.п. 1).

Крім того, наголошую на тому, що протокол про адміністративне правопорушення був підписаний ОСОБА_1 , що свідчить проте, що він погодився зі змістом викладених обставин, зокрема й наявністю в ньому відомостей щодо двох свідків, а тому відсутні підстави піддавати сумніву наявність свідків.

Оскільки стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення з заявою до відповідних органів з приводу протиправних дій працівників патрульної поліції, зокрема щодо підробки документів, з метою ініційовано проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження, доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Факт підроблення доказів встановляється виключно за наявності відповідного вироку суду, що набув законної сили.

Посилання апелянта на те, що після закінчення відеофіксації він пройшов огляд на місці на приладі «Драгер», показник якого був 0,1 проміле, проте роздруківку тесту працівники поліції йому не видали, не підтверджені будь-якими доказами, в той час як суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, тому вважаю вказані доводи апелянта безпідставними.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, враховую також й позицію апелянта щодо обставин події, що неодноразова ним змінювалась.

Так, в апеляційній скарзі апелянт стверджував, що йому взагалі не було запропоновано працівниками поліції пройти огляд в медичному закладі, в той час як безпосередньо в суді апеляційної інстанції останній наголошував на тому, що причиною його відмови слугувало те, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд в медичному закладі м. Долина, а не в найближчому до місця правопорушення медичному закладі, що знаходиться в м. Болехів.

Вказані пояснення апелянта розцінюю як спосіб захисту останнього з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки відеозаписом підтверджується факт відмови від огляду, у зв`язку із визнанням ОСОБА_1 факту вживання алкоголю, а не у зв`язку із значною відстанню до місця знаходження медичного закладу.

Той факт, що на відео незафіксовано безпосереднього факту складання акту огляду та направлення на огляд, не впливає на законність рішення суду першої інстанції, оскільки не є порушенням процедури проведення огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Прохання апелянта враховувати висновки суду, що викладені в рішенні суду по іншій справі №567/654/18, є неможливим, оскільки вказане рішення стосується обставин конкретної справи, й не є правовою позицією Верховного суду.

Переконання апелянта, що вжита ним пляшка пива о 10-00 годині, не буде мати стан алкогольного сп`яніння для нього о 15-00 годині, не впливає на правильність прийнятого судом рішення про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови на законну пропозицію працівників поліції пройти огляд на перевірку стану алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено приписами п. 2.5 ПДР України (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Отже, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Виходячи з зазначених вище правових норм, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП наклав на ОСОБА_1 справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло