Справа № 159/4445/21
Провадження № 3/159/2492/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 22.10.2007 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою : АДРЕСА_2 , не працюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

05 серпня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №678953 від 19.07.2021, ОСОБА_1 19 липня 2021 року близько 01:00 години, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно бабусі ОСОБА_2 , а саме, виражався в її адресу нецензурною лайкою та намагався затіяти бійку.

У судовому засіданні 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надав усні пояснення, відповідно до яких вину свою не визнав та пояснив, що проживає разом із бабусею, з якою мають різні погляди на життя через різницю у віці. З даного приводу у них періодично виникають непорозуміння, бабуся полюбляє повчати його як жити. Того дня він повернувся пізно, бабуся почала його сварити, він не стримав емоцій і між ними виник словесний конфлікт, під час якого вони спілкувались на підвищених тонах. Заперечив вчинення домашнього насильства та будь-яких протиправних дій по відношенню до бабусі.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не прибула через свій вік та погане самопочуття. В телефонному режимі підтвердила пояснення надані онуком, вказала, що конфлікт з ОСОБА_1 виник раптово з приводу побутових питань та на даний час вичерпано, домашнього насильство останній відносно неї не вчиняв, мала місце суперечка, обоє сперечались на підвищений тонах. Просила не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як вони примирились і з того часу не конфліктують.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245,280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною першою статті 173-2 Кодексу.

Разом з тим, дана норма Закону передбачає адміністративну відповідальність за вчинення особою, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.п.3, 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства.

Домашнє насильство передбачає домінування кривдника над постраждалою особою.

В судовому засіданні встановлено, що в даному випадку мав місце взаємний конфлікт між бабусею та онуком, який виник раптово та на даний час вичерпаний.

Окрім цього, об`єктивна сторона частини першої статті 173-2 Кодексу передбачає існування обов`язкової ознакиможливість настання чи настання фізичної чи психічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суду не надано жодних доказів настання фізичної чи психічної шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Відтак відомості, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в суді.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині другій пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173-2, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/4445/21 (провадження № 3/159/2492/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова