Номер провадження 33/816/158/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/13018/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Лопаткіна О. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки суддя не навела достатніх мотивів на підтвердження факту його відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Вважає, що його не можна притягнути до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування суднами, а не автомобілем. Суддя задовольнивши клопотання про виклик та допит ключових свідків, розглянула справу у їх відсутність.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2021 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 14 листопада 2020 року о 23:56 в м. Суми по вул. Троїцька біля будинку № 44 ОСОБА_3 керував автомобілем Fiat Doblo, н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова; хитка хода; виражений запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я або на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Лопаткіна А. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 036132 від 15 листопада 2020 року, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вказаний вище висновок судді суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на законі, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу і підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 як у суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив і пояснив, що 15 жовтня 2020 року він намагався пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак працівники медичного закладу не дали змоги цього зробити і фактично виставили його із медичного закладу.

Суддя суду першої інстанції не погодилася з позицією ОСОБА_3 та в обґрунтування висновків свого рішення поклала докази вини останнього, які у свою чергу були досліджені в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено, що ОСОБА_3 «від проходження огляду категорично відмовився».

Відповідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вони були запрошені як свідки 15 листопада 2020 року о 00:35 під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Fiat Doblo, н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Троїцькій. Водій від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я відмовився в їх присутності.

Зазначені свідки неодноразово викликались до суду як першої, так і апеляційної інстанції, але в судові засідання жодного разу не з`явились і про причини своєї неявки суд не повідомили.

Як убачається з показань заступника командира роти № 2 батальйону УПП в Сумській області Легкого Є. М., наданих останнім суду, на вул. Троїцькій в м. Суми за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , під час спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому водію було запропоновано пройти огляд на місці зупинки т/з, на що він відмовився та виявив бажання проходити огляд в закладі охорони здоров`я. Водія було доставлено до закладу охорони здоров`я, а він склав направлення в одному екземплярі, яке віддав лікарю. Медсестра дістала прилад «Драгер». Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння пропонував лікар. На відеозаписі з нагрудної камери зафіксована не вся процедура проходження огляду, бо він вимкнув камеру, оскільки у медичному закладі заборонено здійснювати фіксацію. Зазначив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду лікарем, то висновок не складався. У медичному закладі протокол про адміністративне правопорушення не складав, бо треба було знайти двох свідків, тому і відвезли водія на місце зупинки т/з, де ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно відеозаписів з нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора з службового автомобіля, поліцейськими був зупинений автомобіль Fiat Doblo, н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який проїхав на перехресті на заборонений сигнал світлофору (час відеозапису 23:56). Під час спілкування на вимогу співробітників патрульної поліції водій надав документи і йому повідомили, що відносно нього буде складена постанова за порушення правил дорожнього руху. Згодом водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з в присутності двох свідків, на що він відмовився і погодився пройти огляд в медичному закладі. В медичному закладі поліцейський роз`яснив ОСОБА_3 , що якщо він вважає себе тверезим, то він пройде огляд, який нічого не покаже і вони його підвезуть назад до автомобіля, але якщо відмовиться від проходження огляду, то відносно нього буде складений протокол за відмову від проходження огляду.

На відеозаписі зафіксовано, як поліцейський заповнює письмове направлення на проходження огляду, а водій надає для заповнення згоду на такий огляд, після чого медсестра в присутності лікаря дістає прилад «Драгер», роз`яснює водієві, що йому буде необхідно пройти тест за допомогою цього приладу, а також здати біосередовище. Потім медсестра вставила пластикову трубку в прилад.

Крім того, відеозаписом зафіксовано як поліцейський в присутності двох свідків пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, на що останній відповідає відмовою та підтвердив відмову пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Однак відповідно довідки КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 15 листопада 2020 року у медичному центрі не проводився.

Згідно листа КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» заклад здійснює оформлення результатів медичних оглядів із суворим дотриманням вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, але жодних даних щодо проведення огляду ОСОБА_3 15 листопада 2020 року також надати не змогли. При цьому згідно пояснень лікаря-нарколога КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» в суді першої інстанції, 15 листопада 2020 року він був на чергуванні, але подробиць подій того дня не пам`ятає. ОСОБА_3 особисто підписував згоду на проходження експертизи і він особисто йому пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння складається з декількох етапів. Спочатку пропонується пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», а потім відбирається біосередовище. За результатом проходження огляду складається висновок. Якщо особа на будь-якій стадії проходження огляду відмовляється від огляду, то висновок не складається і особа вважається такою, що не пройшла огляд. Він не пам`ятає, на якій із стадій водій відмовився від проходження огляду, але висновок за результатами його огляду не складався і акт проходження огляду на стан сп`яніння був знищений.

З огляду на викладене, залишились нез`ясованими обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи був дотриманий медичними працівниками порядок проведення огляду водія ОСОБА_3 на стан сп`яніння, чому відсутні записи у відповідному журналі і направлення на огляд водія ОСОБА_3 , на якій стадії проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 відмовився від його подальшого проходження, за чиєю ініціативою або з яких причин огляд не був проведений тощо.

Апеляційний суд приходить до переконання, що наявність лише одних показань лікаря про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння у повному обсязі є явно недостатніми, оскільки цей факт повинен бути зафіксований документально. При цьому матеріали відео фіксації підтвердили не лише виконання працівниками поліції вимог щодо доставлення порушника до закладу охорони здоров`я, а й оформлення ними відповідних документів (направлення) необхідних для проведення відповідного огляду.

Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. При цьому, якщо огляд особи на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вказаних вимог, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП). Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, законодавцем наголошено на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних вище дій, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення стану алкогольного сп`яніння згідно встановленого порядку.

Однак, незважаючи на те, що водій ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і прибув до КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», працівники поліції, у свою чергу, доставили водія до закладу охорони здоров`я і виписали відповідне направлення, медичні працівники КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» не забезпечили проходження огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_3 в установленому законом порядку, що прямо вимагає ч. 4 і 6 ст. 266 КУпАП та інші піднормативні акти, а у разі відмови вказаного водія від проходження огляду за встановленою процедурою не забезпечили підтвердження цього факту документально.

Необхідно зауважити, що порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оцінюючи вказаний доказ з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, а саме без наявності на те правової підстави відмови особи, яка керує т/з, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, так як не була дотримана процедура огляду, зокрема проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку, визначеному КМУ.

Що стосується повторної вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння та ще й на місці зупинки т/з (куди водій і поліцейські повернулися після закладу охорони здоров`я), то апеляційний суд вважає її явно необґрунтованою, оскільки така вимога не відповідає установленою законом процедурі проведення огляду та положенням п. 2.5 ПДР.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є недійсним (недопустимим доказом ч. 1 ст. 251 КУпАП), тому і усі інші похідні докази, включаючи зафіксовану відмову від проходження огляду (п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС, МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 № 1413/27858), є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази).

ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Відповідно ст. 8 КУ, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), тому ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні саме цього правопорушення встановлено не було, тому постанову судді не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, що тягне за собою її скасування через неправильне застосування норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов