Справа № 477/939/21 Головуючий у першій інстанції Саукова А.А.
Провадження № 33/812/261/21 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , його захисника Дорошенко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Дорошенко Анжеліки Петрівни

на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто 454 грн судового збору,

у с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду, 24 квітня 2021 року о 03 годині 50 хвилин по вул.40 років Перемоги в с. Первомайське Вітовського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ Богдан 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, сонливість, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко А.П. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення із порушенням прав особи, визначених статтею 59 Конституції України та вимог статті 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за єдиної неявки ОСОБА_1 , який був у відрядженні в день судового засідання. Неповно з`ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення.

Крім того, апелянт вказує на те, що місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, час складання протоколу та обставини нібито вчиненого порушення не відповідають дійсності. Так, протокол про адміністративне правопорушення фактично складався на Снігурівській трасі, поза межами населеного пункту, де було зупинено транспортний засіб із особами, записаними як свідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Також перелічені у протоколі ознаки сп`яніння взагалі відсутні у переліку ознак алкогольного сп`яніння та є надуманими.

Що стосується свідків, то у їх поясненнях, що додані до протоколу, зазначається лише про пропозицію поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на приладі «Драгер», проте відсутні свідчення про пропозицію проїхати до медичного закладу. Однак, навіть цих свідчень свідки не давали. В присутності ОСОБА_1 поліцейські надали їм для підпису пустий бланк пояснень та незаповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими здійснювався тиск на ОСОБА_1 , та спонукання його на відмову, що зафіксовано на відеозапису.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 210262, 24 квітня 2021 року о 03 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ Богдан 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул.40 років Перемоги в с. Первомайське Вітовського району Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, сонливість, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

В своїх письмових поясненнях по суті порушення водій ОСОБА_1 пояснив, що випив пива та їхав додому. Зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення пункту 2.5 ПДР погодився.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджений також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ДПР18 № 210262.

З вказаного відеозапису видно, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 210262 від 24 квітня 2021 року з письмовими поясненнями порушника (а.с. 1), відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.6), свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі місце та час його складання не відповідають дійсності, є необґрунтованими, оскільки доказів на спростування цього апелянт до суду не надав.

До того ж, положення статті 256 КУпАП, якою визначено вимоги до протоколів про адміністративні правопорушення, не містить застережень щодо можливості визнання їх недійсними із зазначених вище підстав.

Твердження апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, відсутні у переліку відповідних ознак, є безпідставним, оскільки саме такі ознаки, як запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння рук, які зазначені в протоколі, визначені також і у пункті 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили порядок допиту свідків, не можуть братись до уваги, виходячи з наступного.

Так, за частиною 1, 2 статті 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення.

Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в розумінні положень статей 85, 86 КПК України.

При цьому суд вважає, що положення статті 266 КУпАП в частині порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності двох свідків (частина 2 статті 266 КУпАП), є чітко визначеними, не містять бланкетних положень, а тому не потребують застосування інших нормативно-правових актів, в тому числі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, на який посилається апелянт, та який був прийнятий в 2008 році, та на цей час суперечить вимогам частини 2 статті 266 КУпАП в частині проведення огляду у присутності двох свідків.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням процесуальних прав ОСОБА_1 , зокрема, суд розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи за його відсутності відповідає вимогам статті 268 КУпАП.

За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Дорошенко Анжеліки Петрівни залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський