Справа № 201/2866/21
Провадження № 3/201/2111/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Шелестов К.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділу Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працюючого керівником ТОВ «Автореєстр», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УСР в Дніпропетровській області 18 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 222 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якого, останній, займаючи посаду депутата Соборної районної у місті Дніпрі ради, будучи відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме - 01.06.2020 року о 12 год. 12 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою поліції за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав та підтвердив, що ним дійсно було подано декларацію за 2019 рік 1 червня 2020 року о 12 годині тобто із запізненням на 12 годин. Однак порушення строку подання декларації було допущено з поважних причин та за відсутністю умислу на порушення вимог Закону № 1700-VII. В зв`язку із встановленням карантину, на території України було запроваджено цілу низку карантинно-обмежувальних заходів. Отже, автошкола, в якій ОСОБА_1 працює викладачем, також підпала під дію обмежувальних заходів та в ній починаючи з березня 2020 року було повністю зупинено навчальний процес, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості перебувати на своєму робочому місці та не мав доступу до свого робочого комп`ютера, на якому зберігалися, крім іншого, носії електронних ключів (ЕЦП). Крім того, у період з 28.05.2020 року по 31.05.2020 року останній був у відрядженні у м.Нікополь, що підтверджується відповідним наказом. Першочергово після прибуття на робоче місце 01 червня 2020 року обвинувачений склав, підписав та направив НАЗК відповідну декларацію.

Вислухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до таких правових висновків.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня (у 2020 році до 1 червня) подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до копії скріншоту результатів пошуку на сайті НАЗК у Єдиному державному реєстрі декларацій інформації щодо подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, останній заповнив і подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, лише 1 червня 2020 року о 12.02 годині, що свідчить про порушення ОСОБА_1 встановлених законом строків подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В той же час, згідно наданих суду матеріалів справи, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке на той час полягало у неподанні, тобто до 01 червня 2020 року, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, було виявлено уповноваженими посадовими особами поліції вже станом на 05 серпня 2020 року, що підтверджується копією заяви в.о. керівника Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя ДСР Національної поліції України № 11501 від 05.08.2020 року, у якому посадова особа поліції вказує на проведення перевірки виявленого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачено строк - шість місяців з дня виявлення правопорушення, тобто сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для застосування положення вказаної норми права.

Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення посадовими особами поліції адміністративного правопорушення - 05 серпня 2020 року, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, шестимісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув, розпочате провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього, яке надійшло на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська лише 19 березня 2021 року, підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України, провадженням - закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: К.О. Шелестов