Провадження № 3/127/7235/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 30.08.2021 о 15.20 год. по вул. Данила Галицького в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку на перехресті вулиць Хмельницьке шосе Данила Галицького при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю марки Hyundai, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось їх зіткнення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що водій автомобіля Hyundai здійснив рух прямо зі смуги руху, призначеної для руху праворуч, він зазначений автомобіль на час початку виконання маневру повороту не бачив і не міг бачити, оскільки оглядовість закрив інший автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку та здійснював поворот ліворуч.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та надані ОСОБА_1 докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 16.13 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху (далі ПДР). Зі змісту пункту 16.13 ПДР випливає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Відповідно до пункту 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з реєстратора, установленого в керованому ОСОБА_1 автомобілі, випливає, що автомобіль марки Volkswagen, рухаючись лівою смугою руху вулиці Хмельницьке шосе, здійснював поворот ліворуч на вулицю Данила Галицького в місті Вінниці. Із зазначеному відеозапису також випливає, що автомобіль марки Hyundai виїхав з-за вантажного автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку та здійснював поворот ліворуч, здійснивши виїзд на зазначене вище перехрестя з правої смуги руху.

Разом з тим, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, випливає, що проїзна частина, якою рухався ОСОБА_1 передбачала можливість здійснення руху прямо та праворуч з правої смуги руху і ліворуч з лівої смуги руху. Натомість для проїзної частини у зустрічному напрямку встановлена такий порядок проїзду перехрестя: права смуга призначена для здійснення руху праворуч, а ліва смуга руху прямо та ліворуч.

Вирішуючи питання щодо наявності в діяння ОСОБА_1 ознак порушення вимог ПДР суд враховує приписи пункту 11.1 ПДР, згідно з яким кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до пункту 5.16 розділу 33 ПДР дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Згідно з пунктом 16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Слід зауважити, що порядок роз`їзду транспортних засобів, що рухаються в зустрічному напрямку і здійснюють поворот ліворуч (про з`їзд правими чи лівими боками транспортних засобів) чинними ПДР чітко не регламентований. Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що автомобіль марки Volkswagen, здійснюючи поворот ліворуч, перешкоди для вантажного автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку та здійснював поворот ліворуч, не створив. Крім того, з оглянутого в судовому засіданні відеозаписи та зі схеми ДТП випливає, що автомобіль марки Hyundai допустив зіткнення передньою правою частиною із задньою правою частиною автомобіля Volkswagen.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 доведена не була. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч, дотримався вимоги пункту 16.6 ПДР. Правові підстави стверджувати, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.13 ПДР, на що здійснене посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, надані суду матеріали не свідчать.

Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що згідно з приписами пункту 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Не вдаючись до правової оцінки відповідності вимогам ПДР дій водія автомобіля марки Hyundai, д.н. НОМЕР_2 , який виїхав на перехрестя зі смуги руху не призначеної для руху прямо, а призначеної для руху праворуч, суд зауважує, що ОСОБА_1 , виконавши вимоги наведених вище приписів ПДР, мав обґрунтоване право розраховувати на те, що інший учасник дорожнього руху також дотримуватиметься зазначених вище вимог.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у недотриманні приписів пунктів 16.13 та 2.3 (б) ПДР. Натомість суд, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, дійшов до переконання, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на недотримання ОСОБА_1 зазначених вимог ПДР безпідставне. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: