КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/3408/2021
справа №759/7916/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В.,

за участю захисника Крестьянінової Лідії Володимирівни,

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

адвоката Папенка Руслана Станіславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Папенком Русланом Станіславовичем, на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 березня 2021 року серії ВАБ №378941, ОСОБА_2 26 березня 2021 року близько 20 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 по відношенню до свого чоловіка висловлювала образи, грубіянила, сварилася, кричала, проявляла агресію, чим вчинила домашнє насильство та правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 173-2 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Папенком Р.С. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати, прийняти нову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що пояснення учасників справи заслухані коротко, відеозапис не досліджено. Поліцейськими, які приїхали на виклик, складено протоколи відносно обох учасників. Вказує, що ОСОБА_1 не висловлював будь-яких образ. При сварці був присутній їхній син ОСОБА_4 , який і поскаржився на сварку з боку матері.

В судовому засіданні адвокат Папенко Р.С. та ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали.

ОСОБА_1 пояснив, що між ОСОБА_2 та їхнім сином ОСОБА_4 існує конфлікт. На його запитання чому ОСОБА_2 б`є сина, остання зателефонувала до адвоката, викликала поліцію, при цьому кричала та сварилась на ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Адвокат Крестьянінова Л.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП визначено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Диспозиція статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за умисне вчинення домашнього насильства, що полягає, зокрема, у діях фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для судового провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Фактичними даними (статті 251 КУпАП) є, зокрема, такі докази, що містять сліди та/або підтверджують їх виникнення за певних обставин, інші джерела і види доказів, що забезпечують можливість дійти висновку про вчинення адміністративного правопорушення.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі - Закон).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, сукупність яких, зокрема і поза розумним сумнівом, могла б вказувати на вчинення ОСОБА_2 умисних дій у формі домашнього фізичного насильства по відношенню до ОСОБА_1 .

Пояснення учасників справи є взаємовиключними, дані протоколу про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які давали б підстави для висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУаАП.

Долучений відеозапис стосується розмови ОСОБА_2 із сином, розмова носить конфліктний характер. Із даних відеозапису убачається, що в родині дійсно існує конфлікт, проте будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 умисного насильства не зафіксовано.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на будь-які фактичні дані, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, який ґрунтується на законі та правилах доказування, а саме про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін.

Керуючись ст.ст. 173-2, 221, 247, 280, 283, 284, 285, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Папенком Русланом Станіславовичем, залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук