Справа № 522/4941/21
Провадження №3/522/4425/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП водія ОСОБА_1 .

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 525018 від 05 березня 2021 року, 05.03.2021 року о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 у м. Одесі по вул. Приморська, біля буд. 22, керуючи т/з «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 у крайній праві полосі для руху, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з т/з «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення заперечив, та зазначив, що винним себе не вважає.

У судове засіданні 05 квітня 2021 року ОСОБА_1 з`явився. Був ознайомлений з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 268 КУпАП України. Зазначив, що винним себе в скоєнні інкримінованого правопорушення не вважає. Про що подав письмову заяву, також надав відеозапис та фотографії з місця ДТП. Також надав відповідь Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, у якості доказів.

Інший учасник ДТП не був зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення у якості потерпілого, у судове засідання не викликався. Свідки у протоколі також не зазначені.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КпАП України).

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно відповіді Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, яка надана ОСОБА_1 та долучена до матеріалів справи вбачається, що по вулиці Приморській у районі будинків № 20, 22, де відбулася дана ДТП організовано двосторонній рух транспорту по одній смузі у кожному напрямку.

Складена схема ДТП викликає сумнів оскільки, при її дослідженні, суд вбачає відсутність зображеної інформації про смуги руху та їх напрямок на вказаній ділянці дороги, що є однією пріоритетних складових, які підлягають викладенню на схемі ДТП.

Крім того, суду не зрозуміло місце прив`язки для замірів розташування транспортних засобів та підстави здійснених замірів до прилеглого будинку, а не до краю проїзної частини.

Фото та відеодоказами, підтверджено, що т/з «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 розташований в межах своєї смуги руху, вздовж та біля правого краю дороги. Розташування цього транспортного засобу не вказує про те, що водій змінював напрямок руху.

Також суд встановлює, що транспортний засіб «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 розташований посередині проїзної частини, це також підтверджено схемою ДТП.

Матеріалами справи та доказами, які містяться у справі не спростовані пояснення ОСОБА_3 .

В свою чергу, суд враховує пояснення ОСОБА_1 , про те що характер пошкоджень на транспортних засобах, свідчить, що зіткнення відбулось дзеркалом т/з «Hyundai» та боковою частиною починаючи із переднього крила т/з «Land Rover» та в подальшому вздовж кузова.

Дійсно із фото та відеозавпису вбачається, що дзеркало т/з «Hyundai» не "складено", що може свідчити про те, що саме т/з «Land Rover» намагався випередити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а не навпаки.

Жодних доказів, про те, що ОСОБА_1 мав намір перестроюватись ліворуч, тобто на зустрічну смугу, - до матеріалів справи не додано.

До матеріалів справи також не додано жодного доказу, які б вказували що водій порушив п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: даних про те, що ОСОБА_1 під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Даних про те, що ОСОБА_1 під час руху міг запобігти зіткненню з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 - не вбачається, тому як відбулося тертя частин автомобілів між собою під час попутннього напрямку.

Поліцейськими у протоколі спростовано версію подій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак не обґрунтоване твердження про його винність, та не зібрані докази (покази свідків, відеозапис події).

ОСОБА_1 ставить під сумнів достовірність доказів наданих поліцейськими, вказує на відсутність обставин про які зазначено в матеріалах справи та вважає їх недостовірними, та складеними необ`єктивно.

Суд сприймає та допускає позицію особи, яка притягається. Те, що певні події трапляються нечасто, не означає що вони взагалі не трапляються. Однак позиція іншого учасника ДТП не може бути просто припущенням, заснованим на здогадках чи на підозрах. Чим менш ймовірна подія, тим більше має бути свідчень на підтвердження того, що вона дійсно могла мати місце.

Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень.

Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до приписів положення ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КпАП України, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252 КпАП України, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Оцінюючі у сукупності усі фактичні обставини даної справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.124,ст.7,247,254,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: А.В. Науменко

05.04.21