Справа № 132/2154/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.09.2021р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Державної екологічної інспекції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, директора ТОВ «Укрхімресурс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021р. в провадження Калинівського районного суду Вінницької області з Державної екологічної інспекції України надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, який відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021р. переданий на розгляд судді Сєліну Є.В.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р., ОСОБА_2 будучи директором ТОВ «Укрхімресурс» - 18.06.2021р. о 13год.00хв. на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0069, що перебуває у користуванні ТОВ «Укрхімресурс», вчинив триваюче правопорушення, а саме допустив провадження діяльності без одержання документів дозвільного характеру, а саме запустив діяльність із видалення та захоронення відходів на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0069, без відповідного висновку з оцінки впливу на довкілля або висновку екологічної експертизи, дозволу на викиди в атмосферне повітря від неорганізованого стаціонарного джерела (місця видалення та захоронення відходів), чим порушив ст.3, ч.3 ст.17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ч.ч.5, 6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Об`єктом адміністративного проступку за ст.164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в формі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). Даний склад є формальним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно положень цієї ж статті вказаного Закону, принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, є суб`єкт господарювання.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Отже, з диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП вбачається, що вона носить бланкетний характер, тобто не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Нормами ст.278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі суд першої інстанції, покладений обов`язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання, перелічені у цьому законі. Одне з таких питань це питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 ЄКПЛ.

Уповноваженою на те посадовою особою, яка склала поданий протокол, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р., не зазначено на підставі яких документів був встановлений факт, що ТОВ «Укрхімресурс» здійснює діяльність із видалення та захоронення відходів; яка саме забруднююча речовина, у якій кількості та в який спосіб може викидатися та/або викидається в атмосферу під час господарської діяльності цього підприємства; які саме об`єкти є джерелами такого викиду. Наявність у підприємства в експлуатації земельної ділянки для видалення та захоронення відходів само по собі не свідчить про те, що здійснювались викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря, окрім того, до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено показників замірів викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря під час господарської діяльності підприємства.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення.

Крім цього, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р. без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як зазначено вище, частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Статтею 1 Закону України «Про екологічну експертизу» було визначено, що екологічна експертиза в Україні це вид науково-практичної діяльності уповноважених державних органів, еколого-експертних формувань та об`єднань громадян, що ґрунтується на міжгалузевому екологічному дослідженні, аналізі та оцінці передпроектних, проектних та інших матеріалів чи об`єктів, реалізація і дія яких може негативно впливати або впливає на стан навколишнього природного середовища, і спрямована на підготовку висновків про відповідність запланованої чи здійснюваної діяльності нормам і вимогам законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки.

Згідно статті 4 Закону України «Про екологічну експертизу», метою екологічної експертизи було запобігання негативному впливу антропогенної діяльності на стан навколишнього природного середовища та здоров`я людей, а також оцінка ступеня екологічної безпеки господарської діяльності та екологічної ситуації на окремих територіях і об`єктах.

Однак, Закон України «Про екологічну експертизу» втратив чинність на підставі пункту 4 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Згідно із пунктом 5 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» у низці нормативних актів, у тому числі Законі України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначення «екологічної експертизи» замінено або доповнено на «оцінка впливу на довкілля», а також виключено розділ VI Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», яким було регламентовано обов`язковість проведення екологічної експертизи.

У пояснювальній записці до законопроекту «Про оцінку впливу на довкілля» вказано, що його метою є встановлення правових та організаційних засад здійснення оцінки впливу на довкілля та забезпечення виконання Україною міжнародних зобов`язань у рамках Конвенції про оцінку впливу на навколишнє середовище в транскордонному контексті та Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля (Орхуська Конвенція), стороною яких є Україна, а також імплементації у національне законодавство положень Директив 2003/4/ЄC та 2011/92/ЄС.

За змістом наведених норм Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» фактично замінив у цьому контексті Закон України «Про екологічну експертизу».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.02.2021р. у справі №580/1078/18.

Отже, Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» такий документ дозвільного характеру, як висновок державної екологічної експертизи не передбачений.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Частиною 4 цієї ж статті передбачена заборона розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

У відповідності до п.2 Перехідних положень (стаття 17) дія Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону (розширення, перепрофілювання, ремонт, реконструкція, тощо).

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» стосується лише планованої діяльності і не поширюється на діючі, введені в експлуатацію об`єкти. За вказаних умов порядок і спосіб проходження процедури оцінки впливу на довкілля для діючого об`єкта - відсутній.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р., вбачається, що директор ТОВ «Укрхімресурс» ОСОБА_2 запустив діяльність із видалення та захоронення відходів на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0069, без відповідного висновку з оцінки впливу на довкілля або висновку екологічної експертизи, дозволу на викиди в атмосферне повітря від неорганізованого стаціонарного джерела (місця видалення та захоронення відходів), натомість згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 48 від 09.07.2021р., видами економічної діяльності ТОВ «Укрхімресурс» є: 20.41 Виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування (основний); 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 22.22 Виробництво тари з пластмас; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 78.20 Діяльність агентств тимчасового працевлаштування; 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 32.99 Виробництво іншої продукції, н.в.і.у.; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 10.89мВиробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.; 11.01 Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв; 20.14 Виробництво інших основних органічних хімічних речовин; 46.34 Оптова торгівля напоями.

З матеріалів справи встановлено, що на момент набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», ТОВ «Укрхімресурс» отримало відповідне рішення про провадження вказаної планової діяльності, зокрема, отримало дозвільні документи на діяльність, яку і здійснює.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту розширення та зміни умов провадження планової діяльності ТОВ «Укрхімресурс», зокрема щодо здійснення господарської діяльності із видалення та захоронення відходів, матеріали справи не містять.

Допущення суб`єктом господарювання порушень вимог природоохоронного законодавства, у тому числі, в частині обов`язку одержати висновок з оцінки впливу на довкілля, висновок екологічної експертизи, та дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, має бути належним чином аргументовано у матеріалах перевірки.

До протоколу про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р., в якості єдиного доказу на підтвердження факту допущенних ТОВ «Укрхімресурс» порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, додано акт Державної екологічної інспекції України за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 4.2.-19/12 від 18.06.2021р.

Зі змісту цього акту № ДЕІ 276* від 18.06.2021р. вбачається, що у ТОВ «Укрхімресурс» відсутній висновок з оцінки впливу на довкілля або висновок державної екологічної експертизи на операції у сфері поводження (зберігання, оброблення, перероблення, утилізація видалення, знешкодження і захоронення) з небезпечними відходами та шламонакопичувачі, а саме на місце зберігання небезпечних відходів, що містять гудрон на шламонакопичувачі, що розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0069, та перебуває у користуванні ТОВ «Укрхімресурс» на підставі договору суборенди землі від 22.06.2020р.

З наявних матеріалів справи встановлено, що Державна екологічна інспекція України вважає, що під час вказаної перевірки достеменно було встановлено, що ТОВ «Укрхімресурс» здійснюючи господарську виробничу діяльність, утворює небезпечні відходи, що містять гудрон, який видаляє на земельній ділянці :07:001:0069, що перебуває у його користуванні на підставі договору суборенди землі від 22.06.2020р., де утворено шламосховище, на якому зберігаються небезпечні відходи, які містять гудрон.

У зауваженні ТОВ «Укрхімресурс» до акту № ДЕІ 276* від 18.06.2021р. та письмових запереченнях, поданих представником ОСОБА_2 адвокатом Дияк Д.Ю. зазначено, що актом № ДЕІ 276* від 18.06.2021р. не встановлено самого факту, що ТОВ «Укрхімресурс» запустило діяльність із видалення і захоронення відходів на земельній ділянці :07:001:0069, та що на ній утворено шламосховище, на якому зберігаються небезпечні відходи, які містять гудрон. Твердження про наявність гудрону на шламосховищі спростовується оформленим Технічним паспортом відходу 2451.2.9.07 «Залишки кубові та залишки від реакцій», погодженого Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації, відповідно до якого зазначений відхід не містить гудрону та є малонебезпечним, так як відноситься до 4 класу. Крім того, не враховано, що сировина, яку використовує у виробництві ТОВ «Укрхімресурс» є рослинного походження. ТОВ «Укрхімресурс» не здійснює діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами, а основним видом діяльності товариства є виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування. ТОВ «Укрхімресурс» передає на утилізацію утворені відходи ТОВ «Вінекоресурс» та КП «Благоустрій м. Калинівка» згідно укладених господарських договорів. Таким чином, залишок кубовий не містить гудрону та тимчасово розміщується на місцях тимчасового зберігання відходів до їх утилізації (передачі його на утилізацію спеціалізованій організації, яка має відповідні ліцензії).

На підтвердження вказаних обставин ТОВ «Укрхімресурс» надало суду копію Технічного паспорту відходу 2451.2.9.07 Залишки кубові та залишки від реакцій інші, затвердженого 28.01.2019р. директором ТОВ «Укрхімресурс» ОСОБА_2 , погодженого 28.02.2019р. директором департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , згідно якого залишки кубові та залишки від реакцій інші віднесено до IV класу небезпеки.

Дані відходи згідно копій Договору на надання послуг по захороненню відходів № 1, укладеного 27.12.2018р. між КП «Благосутрій міста Калинівка» та ТОВ «Укрхімресурс», Договору на надання послуг з поводження з відходами № 30-05/19-В, укладеного між ТОВ «Вінекоресурс» та ТОВ «Укрхімресурс», Договору на надання послуг по захороненню відходів № 19, укладеного 15.04.2021р. між КП «Благосутрій міста Калинівка» та ТОВ «Укрхімресурс», збирав, перевозив, зберігав для подальшої організації утилізації, утилізував безпосередньо виконавець послуг відповідно до умов договору.

Згідно висновку звіту за результатами робіт для потреб державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 24.2/2343 від 26.08.2021р. зразка «Залишки кубові та залишки від реакцій інші» (за договором № 2343 від 16.08.2021р.), складеного ДУ «Інститут громадського здоров`я ім.О.М.Марзєєва НАМН України», результати проведених досліджень свідчать про те, що зразок «залишки кубові та залишки від реакцій інші» не містить поліциклічних ароматичних вуглеводнів, що входять до складу гудрону, і не проявляє властивості (розчинність у різних середовищах), які притаманні гудрону. З огляду на вищезазначене можна стверджувати, що «Залишки кубові та залишки від реакцій інші» не є гудроном, який належить до групи 23 «Відходи виробництва коксу, продуктів нафтоперероблення та палива ядерного», і серед компонентів технологічного процесу гудрон та вихідні матеріали, які призводять до утворення гудрону, відсутні.

Надані численні звернення ТОВ «Укрхімресурс» до компетентних органів з приводу надання роз`яснень законодавства щодо порядку та процедури отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, що підтверджується листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 21.05.2018р. № 05-01-09/4075, листом Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 21.06.2019р. № 10/7/3846-19, листом Державної регуляторної служби від 05.07.2019р. №5001/0/20-19, листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 09.09.2019р. № 05-01-07/7200, листом Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 04.10.2019р. № 10/7/5816-19, листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 11.03.2020р. № 05-01-08/1929, листом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 27.03.2020р., листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 03.07.2020р. № 05-01-10/4687, листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 21.10.2020р. № 06-01-10/7561, листом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації від 11.02.2021р. № 06-01-10/947, відповідно до яких заявника повідомлено, що відповідно до п.«с» ст.17 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000. Згідно з положеннями абз.10 ч.1 ст.4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та ст.5 Закону України «Про адміністративні послуги», виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру. Таким чином, склалась ситуація, що відповідний Порядок надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами може бути затверджений лише після внесення змін до Закону в частині визначення переліку та вимог до документів, необхідних для отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. Отже, на даний час законодавчо неврегульований порядок та форма для видачі такого дозволу.

Отже, як встановлено судом зі змісту акта перевірки № 4.2.-19/12 від 18.06.2021р., в ньому у розділі «Опис фактичних обставин та відповідних доказів (письмових, речових, електронних або інших), що підтверджують наявність порушення вимог законодавства» зазначені загальні (формальні) посилання на порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, які не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність виявлених порушень.

Суд зауважує, що подальше посилання контролюючого органу на виявлені порушення шляхом їх конкретизації, доповнення, чи додаткового підтвердження вже під час розгляду справи в суді, тощо, зокрема шляхом надання протоколу № 12-21/1 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 21.07.2021р., є неприпустимим, оскільки детальний опис порушень з вказівкою на відповідні докази повинен міститься виключно в акті перевірки.

Отже, будь-яких конкретизуючих даних щодо фактичного здійснення об`єктом перевірки на момент її проведення та складання відповідного акту № 4.2.-19/12 від 18.06.2021р., вимірювань показників складу та властивостей грунтів на території земельної ділянки :07:001:0069, встановлення наявності на ній небезпечних відходів, що містять гудрон, вимірювань викидів в навколишнє природнє середовище, їх замірів, та характеристик тощо, матеріали перевірки не містять, а відтак, на думку суду, окреслені у акті обставини не можуть безумовно свідчити про вчинення суб`єктом господарювання певних порушень на момент здійснення перевірки, та відповідно про обґрунтованість висновків контролюючого органу щодо правопорушення у сфері природоохоронного законодавства.

Окрім вищезазначеного акту № 4.2.-19/12 від 18.06.2021р. та протоколу про адміністративне правопорушення № ДЕІ 276* від 18.06.2021р., інших належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у порушенні порядку провадження господарської діяльності, матеріали справи не містять.

На думку суду, акт № 4.2.-19/12 від 18.06.2021р. відображає лише дії працівників контролюючих органів та містить їх суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, які не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому є неналежним доказом порушення зі сторони ТОВ «Укрхімресурс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 164, 245, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя