КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/6529/21
провадження № 33/824/4048/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., при секретарі Гайворонському В. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Галини Анатоліївни на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року в складі судді Андрейчука Т. В. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року о 18 год. 25 хв., рухаючись автодорогою Р69 неподалік КДТ «Чорнобилець», водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz E220, р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу - алкотестера Drager Alkotest 6820 (серійний номер ARLM0292). У зв`язку з незгодою водія з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння йому біло запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте він відмовився.

Не погодившись з вказаною постановою, 13.08.2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Папазова Г.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилається на ті підстави, що 05.04.2021 автомобілем Mercedes-Benz Е 220, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не керував, а наявні в матеріалах справи відозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять доказів керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем.

Після ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що капітаном поліції Радченком Д. М. в оригіналі протоколу серії ААБ №195117 було дописано частину, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується копією протоколу, яка була надана ОСОБА_1 .

Щодо проведення огляду на стан сп`яніння зазначила, що у відповіді на адвокатський запит №16 від 02.07.2021 Управління патрульної поліції у м. Києві зазначає, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився приладом Alkotest 7510 ОІМL-0292.

При цьому в постанові суду вказано, що огляд проводився за допомогою алкотестера Drager Alkotest 6820 (серійний номер ARLM 0292), але результати наявності стану сп`яніння ОСОБА_1 , що були отримані цим приладом в матеріалах справи відсутні.

Зазначила, що чеки з алкотестеру друкувались тричі, що підтверджується записами нагрудної камери поліцейського Радченка Д. М . Наявний в матеріалах справи чек зроблено з алкотестеру 7510, а не 6820. Тому є невстановленим прилад, на який здійснювався огляд особи на стан сп`яніння, а також неможливо встановити час такого огляду.

З відео ( камера поліцейського DSJ 0000408 таймінг 18:55:50) вбачається, що ОСОБА_1 просив повторно пройти огляд на стан сп`яніння, а не відмовлявся від його проходження у закладі охорони здоров`я, однак поліцейський ввів ОСОБА_1 в оману, що це є недоцільним.

Через не роз`яснення прав ОСОБА_1 та ненадання направлення на огляд у заклад охорони здоров`я було складено протокол.

Надання неповного відеозапису є умисним та таким , що вчинено з метою приховання неправомірних дій поліцейських відносно ОСОБА_1 та відсутності події вчинення адмінправопорушення, про яке зазначено в протоколі.

Представник ОСОБА_1 такожпросить визнати причину пропущення строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, оскільки копію постанови було отримано лише 13.08.2021 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Папазова Г. А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Також просила задовольнити заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, дослідивши доданий до матеріалів справи відеозапис подій, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та відмови в задоволенні поданої апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк 05.07.2021 захисник ОСОБА_1 - адвокат Папазова Г.А. подала апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року було повернуто з підстав відсутності підтверджень повноважень вказаної особи на її подання.

Копію вказаної постанови суду отримано захисником 13.08.2021 та в цей же день повторно подано апеляційну скаргу з наданням доказів на підтвердження повноважень.

З огляду на причини, які слугували підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на подання апеляційної скарги.

Подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №195117 від 05 квітня 2021 року, 05 квітня 2021 року о 18.25 год. в м. Києві, автодорога Р69, неподалік кооперативу «Чорнобилець», водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz E220, р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння шкірного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння, проведений на місці зупинки за допомогою приладу алкотест (6820) 7510 ARLM 0292, який склав 0,89%, водій не визнав, до лікаря-нарколога направленим бути відмовився на місці зупинки у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу долучені чек Alkotest 7510, прилад № ARLM-0292, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та DVD-диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував обставин керування транспортним засобом Mercedes-Benz E220, р.н. НОМЕР_1 , в момент зупинки та надав стверджувальну відповідь на це питання. Останньому також пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте останній відмовився від проходження огляду.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_1 щодо розбіжностей в зазначенні номеру приладу, яким проводився огляд на стан сп`яніння, а також про відсутність належних доказів результатів проведеного огляду на стан сп`яніння не можуть бути підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також є безпідставними доводи захисника в тій частині, що ОСОБА_1 не відмовлявся від його проходження у закладі охорони здоров`я, оскільки це не ґрунтується на доказах.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано відмову ОСОБА_1 як від результатів огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так і відмову проїхати до медичного закладу для такого огляду. Стосовно вживання алкогольних напоїв пояснював, що «вчора був на рибалці, пили багато».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не вівся безперервно, а тому є неналежним доказом, є необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Папазова Г.А. на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції було внесено дані про частину 1 статті 130 КУпАП вже після його складення, також не можуть слугувати достатньою підставою для скасування постанови суду, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що протокол складено саме з урахуванням диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП, в межах якої і проводився розгляд у даній справі.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Папазовій Галині Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Галини Анатоліївни залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк