Номер провадження 3/521/2665/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.,

при секретарі Шкребтієнко Г.М.,

за участю:

представника Одеської митниці Держмитслужби Бурчо І.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці Держмитслужби за протоколом складеним відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Одеської митниці Держмитслужби після проведення додаткової перевірки надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом про порушення митних правил, складеного відносно гр. ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши результати проведення додаткової перевірки, суд приходить до висновку, що митним органом не було вчинено достатніх дій для встановлення всіх обставин, визначених постановою суду від 01.12.2020 року.

Так, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що 12 квітня 2020 року о 17 годин 45 хвилин в зону митного контролю, ВМО №3, митного поста «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби, з метою виїзду на т/х «Vilnius» (прапор Панами) з України до Грузії прибув гр. ОСОБА_1 .

Під час проведення митного контролю було здійснено усне опитування гр. ОСОБА_1 , який усно повідомив, що він слідує з України до Грузії, із собою в двох сумках переміщує тільки особисті речі. Також зазначив, що не переміщує заборонених до переміщення через кордон товарів, та не переміщує предметів, що підлягають обов`язковому декларуванню. Співробітниками Одеської митниці Держмитслужби було запропоновано письмово заповнити декларацію, в якій гр. ОСОБА_1 задекларував тільки бувші у використанні особисті речі.

За результатами здійснення сканування скануючою системою «Rapiscan» двох сумок із особистими речами, співробітниками митниці було прийнято рішення про здійснення огляду переміщуваних через кордон сумок із особистими речами. Під час огляду двох сумок, було встановлено, що в сумках серед особистих речей знаходяться стародавні предмети, які за своїми візуальними ознаками можуть відноситися до з ознаками культурно-історичних цінностей, а саме: речі домашнього обіходу, сувеніри, монети, годинники, прикраси та інші предмети згідно опису з ознаками культурно-історичних цінностей.

Згідно експертного висновку Одеського музею нумізматики від 20.07.2020 року №228, надані на дослідження предмети, а саме: «визивній дзвін» (латунь, випуск до 1917), «цукерниця» (срібло, 84 проби, 302 г, випуск до 1917), «молочник» (срібло 84 проби, 377 г, випуск до 1917), «молочник» (срібло 84 проби 147 г, випуск до 1917), «цукерниця» - 2 піт. (срібло, 84 проби, 461 гр випуск до 1917), «підстаканник» (срібло, 84 проби, 127 г, випуск до 1917), «бюст Адольфа Гітлера» (бронза, випуск до 1945), «флакон для духов» (стекло та срібло, 925 проба), «набір для шиття у футлярі» (срібло 800 проби, випуск до початку 20 століття), «чорнильниця» - 2 шт. (срібло 925 проби, випуск до початку 20 століття), «розчіска у футлярі» (срібло 800 проби, випуск до початку 20 століття) представляють для держави культурно-історичну цінність, та їх вартість складає 5 200 доларів США або 141 750 гривень (по курсу НБУ на 12.04.2020 року).

Дозвіл від служби контролю на право вивезення культурних цінностей з території України у гр. ОСОБА_1 не було.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон країни з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України. За даним фактом посадовими особами митниці складено протокол про порушення митних правил, за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, однак приймав участь його захисник, який надав пояснення та просив направити матеріали справи на додаткову перевірку, при цьому, призначити судову комплексну експертизу стосовно вилучених предметів з метою встановлення їх вартості. Також просив покласти на нього обов`язок щодо організації проведення відповідних експертиз.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 483 МК України. Однак, не заперечував проти проведення гр. ОСОБА_1 або уповноваженою ним особою відповідних експертиз.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що матеріали справи про порушення митних правил підлягає поверненню органу, який її порушив для проведення додаткової перевірки, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно експертного висновку Одеського музею нумізматики від 20.07.2020 року №228, надані на дослідження предмети, які були вилучені у особи під час складання протоколу, представляють для держави культурно - історичну цінність, та їх вартість складає 5 200 доларів США або 141 750 гривень (по курсу НБУ на 12.04.2020 року). Захисник особи не погодився з наданим експертним висновком, та просив призначити судову комплексну експертизу.

Частинами 1 та 2 статті 515 МК України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Отже, враховуючи наявність суперечностей стосовно вартості товарів, а також чи представляють вони для держави культурно - історичну цінність, матеріали справи підлягають поверненню для проведення відповідної експертизи, з урахуванням вимог ст. 515 МК України, для встановлення даних питань.

Без зазначення вказаної інформації неможливо встановити чи є у діях особи склад адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що захисник особи у судовому засіданні не заперечував проти організації проведення експертизи, враховуючи ч. 2 ст. 515 МК України - особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

В узагальненні судової практики та вивчення правильності застосування МК України, який набрав чинності з 01 червня 2012 року, яка зроблена апеляційним судом м. Києва указано, що підставою для проведення додаткової перевірки може бути недостатність чи відсутність доказів на підтвердження предмета доказування, а також необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, митному органу необхідно з`ясувати вказані обставини для всебічного та повного визначення обставин справи на підтвердження вини особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до вимог статті 527 МК України, по справі про порушення митних правил, в разі неповноти проведеного провадження по справі, яке не може бути усунуте при розгляді справи, або при наявності інших обставин, які перешкоджають розгляду адміністративної справи по суті, суд виносить постанову про проведення додаткової перевірки.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що справа підлягає направленню до Одеської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки, оскільки вирішити питання, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 483 МК України без виконання працівниками митниці вищезазначених вимог на даний час неможливо.

Додатково суд вважає зауважити, що ч. 5 ст. 529 МК України, постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) ухвалює одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; про закриття справи. Вказаний перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України, від 31 березня 2015 року №2-рп/2015, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 КУпАП, про закриття справи.

За таких обставин, оскільки дана постанова суду не відноситься до переліку постанов, передбачених ст. 284 КУпАП, відповідно, вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та підлягає виконанню з моменту її винесення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 527 МК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи №521/16030/20 порушеної у відношенні громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за фактом порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України - повернути до Одеської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки на протязі одного місяця з дня набрання чинності постанови суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий