ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8061/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2021 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушила вимоги термінового заборонного припису серії АА №120287 від 25.08.2021 року, а саме спілкувалася із чоловіком ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та суду пояснила, що того дня вона прийшла до своєї квартири разом із двома свідками, щоб забрати особисті речі та речі дітей, наміру жодним чином контактувати із колишнім чоловіком у неї не було, вона навіть не знала чи є він вдома, однак коли були примусово відкриті двері квартири останній не впускав її до кварти, штовхав та наніс тілесні ушкодження. Представник ОСОБА_1 адвокат Данилюк Н.В. просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правоапорушення, оскільки остання наміру порушувати вимоги припису не мала, а лише хотіла забрати свої речі, натомість гр. ОСОБА_2 не впускав її довірительку до квартири, яка їй належить, та наніс їй тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду повідомив, що 25.08.2021 року до квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла його дружина, з якою у них триває процес розлучення, та повідомила, що має намір здавати в оренту частину їхньої спільної квартири. Він заборонив їй це роботи до того моменту поки їхнє майно не буде розділено рішенням суду та визначено з ким мають проживати їх діти. Тоді ОСОБА_1 пішла та через деякий час повернулася разом із працівниками поліції, які після з`ясування усіх обставин виписали їм обом заборонний припис у будь-який спосіб спілкуватися до 30.08.2021. Незважаючи на це, на наступиний день пролунав дзінок у домофон, у камеру якого він побачив, що біля дверей стоїть ОСОБА_1 та двоє невідомих людей, розуміючи, що це якась провокація, та небажаючи порушувати заборонний припис він викликав поліцію, при цьому дзвінок на лінію 102 він зробив таким чином, щоб ОСОБА_1 це чула, в надії, що це її зупинить, однак остання заявила, що вона є власницею даної квартири і прийшла сюди, щоб показати квартиру орендарям, після чого почала заходити у квартиру разом із вказами громадянами, він в свою чергу став на проході, щоб не пропусти їх, в результі чого вилик конфлікт.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Заслухавши в судовому засідання пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , доводи представника Данилюк Н.В. , дослідивши матеріали справи письмові пояснення та клопотання прихожу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення «поза розумним» сумнівом доведена в судовому засіданні.

До показів ОСОБА_1 з приводу того, що вона прийшла до квартири, щоб забрати свої речі та немала наміру контактувати із ОСОБА_2 , і навіть не знала чи він там проживає, суд ставиться критично розцінює такі покази як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки із матеріаллів справи чітко вбачається, що заборонний припис їй було виписано рівно за добу до вказаних подій, у зв`язку із вчиненням нею домашнього насильства, з чого стає зрозумілим, що дії останньої були умисними та неправомірними, оскільки після того як вона зрозуміла, що у квартирі є ОСОБА_2 із яким їй заборонено спілкуватися, вона продовжила намагатися увійти у квариру, що безумовно доводить її провину у вчиненні адміністративного правпорушення.

Враховуючи викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ступінь її вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що останню слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у межах санкції ст. 173-2 ч. 1 КУпаП.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 454 гривні на користь держави. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,- П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 н.м.д.г., що становить 170 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трох місяців з дня її винесення. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: