ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6350/21Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 33/817/449/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 03 квітня 2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Тернополі вул. Руська, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotes 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 27.08.2021) та огляду в КНП "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" ТОР водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року та закриття провадження у справі.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови допущено порушення її прав, оскільки розгляд справи відбувся без її участі, а судом першої інстанції не вчинено жодних заходів щодо надання їй можливості скористатись правом на захист.

На думку апелянта, відео з нагрудних камер поліцейських, які додано до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що у поліцейського були підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння та зобов`язана проходити огляд на визначення стану сп`яніння.

Стверджує, що замість одного безперервного відеозапису таких записів є декілька, які не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі.

Також зазначає, що їй не були роз`яснені її права при складанні протоколу.

Звертає увагу, що до протоколу не додано пояснення свідків і відомості про них відсутні.

Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735, оскільки огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись за участі двох свідків. Тому, обставинна відмови від проходження медичного огляду, яка не зафіксована у присутності двох свідків, не може слугувати підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року та адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 . За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт ОСОБА_1 . В судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялася апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України).

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 200401 03 квітня 2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Тернополі вул. Руська, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Nissan Juke д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного спітніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан спітніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotes 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 27.08.2021) та огляду в КНП "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" ТОР, на вимогу працівників поліції, категорично відмовилася.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у ньому, об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, яким підтверджується, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням водієм Правил дорожнього руху. Оскільки у водія були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які працівник поліції назвав, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого остання відмовилася.

Також відеозаписом зафіксовано як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 її права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також повідомив про день,час та місце розгляду справи Тернопільським міськрайонним судом, що апелянт заперечує в апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з приписів вказаної правової норми, при проведенні поліцейським огляду на стан сп`яніння, за умови відеофіксації цього процесу, присутність свідків не є обов`язковою. Тому доводи апелянта про недійсність огляду на стан сп`яніння у зв`язку з відсутністю свідків під час цієї процедури, вважаю необґрунтованими.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Докази, на підставі яких суд обґрунтував свій висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи апелянта ОСОБА_1 про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції, а також про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП і порушення її прав при складанні адмінпротоклу є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року щодо неї без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя