ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2021 року м. Херсон
Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С.,
розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює у військової частині НОМЕР_1 ,
в с т а н о в и в:
Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР №100347 від 27.06.2021 за змістом якого він 27.06.2021 року о 09.49 хв., керуючи транспортним засобом Сітроен пежо, держномер НОМЕР_2 , в м. Херсоні на перехресті вул. Ушакова Преображенська, порушив правила проїзду перехресть, при повороті праворуч на зелену стрілку разом з червоною стрілкою світлофора, не пропустив транспортний засіб Шкода Рапід, держномер НОМЕР_3 , змусивши водія цього автомобілю екстрено гальмувати, чим створив аварійну ситуацію, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.5 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 5 ст. 122 КУпАП як порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, -

Під час судового розгляду ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 27.06.2021 року о 09.49 год. він зупинився на світлофорі, за межі перехрестя не виїхав, пропускаючи патрульний автомобіль Шкода Рапід, держномер НОМЕР_3 , водій цього автомобілю мав можливість вільно проїхати та закінчити маневр на перехресті, тому вважає, що не створював аварійної ситуації.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановив наступні обставини.
Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 5 ст.122 КУпАПвстановлено адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Тобто, для кваліфікації діяння, передбаченого ч.5ст.122 КУпАП, необхідним є встановлення будь-якого порушення, передбаченого ч.ч.1-4ст.122 КУпАП, та настання наслідків у вигляді примушення інших учасників дорожнього руху різко змінювати швидкість, напрямок руху або вживати інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Отже, відповідальність за ч.5ст.122 КУпАПнастає не за саме порушення вимогПДРУкраїни, а за те, що порушення вимогПДР України спричинило наслідки, які зазначені в ч.5ст.122 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюютьПравила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Тобто, при вирішенні справ даної категорії встановленню підлягає факт порушення Правил дорожнього руху, про що свідчать і роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Так, згідно п. 3 зазначеної постанови, при розгляді таких справ слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом в межах сформульованого у протоколі про адміністративне правопорушення складу правопорушення та обставин, зазначених у протоколі особою, уповноваженою на складання протоколів, а висновки суду мають грунтуватися на належній оцінці доказів, наданих цією особою та учасниками справи на реалізацію своїх прав відповідно до положень ст. 268, ст. 269 КУпАП.
Враховуючи, що диспозиція ст. 122 ч.5 КУпАП за своєю структурою є бланкетною, оскільки відсилає до Правил дорожнього руху України, суд вправі приймати рішення щодо доведеності чи недоведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення лише в межах тих пунктів вказаних Правил, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і навпаки, не вправі встановлювати порушення тих пунктів Правил, які в протоколі не зазначені, оскільки це уповноважена робити лише особа, яка, відповідно до вимог ст. 255 КУпАП, наділена правом складати протокол про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутнє зазначення пунктів правил, які порушив ОСОБА_1 , за наслідком яких настала аварійна ситуація, що передбачено ст. 122 ч.5 КУпАП.
За змістом розділу IV КУпАП (провадження у справах про адміністративні правопорушення) підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Отже розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах дій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і ставляться в вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимогстатті 245 КУпАПщодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено у ст. ст.251,252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 100347 додано письмові пояснення ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , диск з відеозаписом.
Разом з цим, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 100347, в якому не зазначено порушення пунктів Правил ОСОБА_4 , письмові пояснення водія ОСОБА_1 дослідивши відео запис, переглядом якого не встановлено порушення ОСОБА_1 ПДР України, який не виїхав за межі перехрестя, та сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що наданими суду доказами не підтверджується те, що з вини водія ОСОБА_1 було допущено порушення вимог Правил дорожнього руху, що мало наслідком створення аварійної ситуації, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Адміністративна відповідальність в Україні ґрунтується на презумпції не винуватості (ст.62 Конституції України), згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи обставини справи, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст. 122 КУпАП, враховуючи те, суду не надано безсумнівних доказів його вини.
Відповідно дост. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч. 1ст.9Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.
Крім цього, Європейський суд, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що відповідає аналогічній нормі національного законодавства, закріпленій встатті 62 Конституції України, а саме: «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
За таких обставин, суд не вбачає наявності усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 122КУпАП. У зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАПпровадження по справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.122 ч.5, 247,283,284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.
Суддя М.С. Рябцева