Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи 753/13938/21

номер провадження 33/824/3835/2021

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф.,

за участю: Гончарова М.С. , ОСОБА_2 , Конюшка Д.Б. , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Гончарова Михайла Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2

Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_4

на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року /суддя Скуба А.В./

у об`єднаній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року об`єднано матеріали справи № 753/13848/21 та 753/13938/21 в одне провадження з єдиним унікальним номером № 753/13948/21. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 6 місяців позбавлення права керувати транспортними засобами. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Конюшко Д.Б. , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив постанову відносно ОСОБА_4 скасувати, провадження закрити за відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував на те, що спровокована ДТП була саме діями водія ОСОБА_2 , який увімкнув правий покажчик повороту, повернув у смугу гальмування та такими своїми діями вказав іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі і водію ОСОБА_4 , що він буде повертати праворуч, однак пізніше передумав повертати праворуч та продовжив рух прямо полосою гальмування, перетнув острівок безпеки та виїхавши у полосу розгону допустив зіткнення з автомобілем «Сузукі». Тобто водій ОСОБА_2 з`їхав з головної дороги проспект Бажана та перед зіткненням рухався в смузі гальмування, що не є частиною головної дороги, після чого перетнув острівець безпеки, який виділено відповідною суцільною розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія), перетин якої забороняється, після чого виїхав у полосу розгону та допустив зіткнення з автомобілем «Сузукі», який вже рухався у смузі розгону, а тому висновок суду, що «Водій автомобіля «Сузукі» у будь-якому випадку повинна була надати перевагу в русі автомобілю «Шевроле» який рухався по головній дорозі, чого нею зроблено не було» не відповідає встановленим судом обставинам ДТП. Таким чином, суд не врахував, що водій ОСОБА_2 здійснив в`їзд в полосу розгону, де сталося ДТП, з острівка безпеки, позначеного розміткою 1.1., на який (острівок) в`їзд заборонено, тобто останній не рухався головною дорогою, тому водій автомобіля «Сузукі» не повинна була надати перевагу в русі водію ОСОБА_2 , а тому у діях водія ОСОБА_4 відсутні порушення п. 2.3.6,10.1,16.11 ПДР України, а отже і склад адміністративного правопорушення.

Конюшко Д.Б. , який діє в інтересах ОСОБА_4 також звернувся з клопотанням про долучення до матеріалів справи висновку експертного дослідження за результатами проведення авто технічного дослідження від 01.09.2021 р., виконаного на його замовлення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Гончаров М.С. , який діє в інтересах ОСОБА_2 також звернувся з апеляційною скаргою в якій просив постанову відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував на те, що згідно з оскаржуваним рішенням суду ОСОБА_2 начебто якимось чином маневрував, що і призвело до ДТП. Водночас, у матеріалах справи взагалі відсутні дані як слідової інформації на місці ДТП, так і в показаннях ОСОБА_2 . Тому не зрозуміло на підставі чого, або на підставі яких об`єктивних даних було прийнято рішення про маневрування ОСОБА_2 . Незалежно від напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 водій автомобіля «Сузукі» - ОСОБА_4 повинна була надати останньому дорогу, що регламентується вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та відповідно вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху. Тобто ОСОБА_2 як водій не створював водію автомобіля «Сузукі» небезпечну обстановку. Проте у зв`язку з тим, що водій автомобіля «Сузукі» виїхала на перехрестя зі значною швидкістю, навіть не намагаючись гальмувати, відстань до місця зіткнення не дозволила ОСОБА_2 , застосувавши своєчасне гальмування, зупинитися до моменту зіткнення та тим самим попередити зіткнення. Тому слід вказати, що зі свого боку ОСОБА_2 відповідно реагував на зміну дорожньої обстановки згідно з вимогами п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху України. Вказував також, що на схемі місця ДТП не зафіксовано зону осипу зруйнованих деталей, розливу технічної рідини, слідів юзу та інше (які як правило розташовуються в районі місця зіткнення, оскільки руйнуються деталі та виникає здвиг шин по дорожньому покриттю), згідно з якими і можливо стверджувати про місце зіткнення. На схемі лише вказано дві точки «місця зіткнення», які працівники поліції самостійно визначили, однак і в цьому випадку компетентність працівників поліції викликає сумніви. В момент зіткнення автомобіль «Шевроле» розташовувався лівіше відносно автомобіля «Сузукі». Після зіткнення обидва автомобіля зміщувалися вправо, тобто від місця зіткнення змістилися вправо. Тому можливо стверджувати, що місце зіткнення розташовувалося значно лівіше відносно розташування заднього лівого кута автомобіля «Сузукі» в кінцевому положенні, а саме в крайній правій смузі, а не в смузі розгону. В суді першої інстанції заявлялось клопотання щодо призначення автотехнічної експертизи, з винесенням на роз`яснення експертів певних питань, оскільки надані суду пояснення учасників, дослідження схеми до місця дорожньо-транспортної події, виявляють назовні суттєві розбіжності, які не надають можливості об`єктивно вказати на обставини події та можливий причинно-наслідковий зв`язок між діями вказаних учасників та безпосередньо наслідків ДТП. У задоволенні клопотання відмовлено, а тому неможливо стверджувати, що судом першої інстанції об`єктивно розглянуто справу.

Переглянувши справу за апеляційними скаргами, заслухавши сторін та їх адвокатів, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом встановлено 26.06.2021 року о 13 год. 48 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Шевроле" д.н.з. НОМЕР_1 по просп. М. Бажана (перехрестя із вул. Б. Гмирі) у м. Києві, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Сузукі" д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_4 26.06.2021 року о 13 год. 18 хв. керуючи автомобілем "Сузукі" д.н.з. НОМЕР_2 по перехресті вул. Б. Гмирі та просп. М. Бажана у м. Києві, виїжджаючи із другорядної дороги не надала переваги в русі автомобілю "Шевроле" д.н.з. НОМЕР_1 який рухався у смузі гальмування по головній дорозі, в результаті чого допустила з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.3.б, 10.1, 16.11 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дорожньо-транспортна пригода мала місце у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху обома водіями, оскільки обоє водіїв в недостатній мірі стежили за дорожньою обстановкою, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги Конюшка Д.Б. , в інтересах ОСОБА_4 , про те, що спровокована ДТП була саме діями водія ОСОБА_2 , не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до їх переоцінки, оскільки водій автомобіля «Сузукі» у будь-якому випадку повинна була надати перевагу в русі автомобілю «Шевроле» який рухався по головній дорозі, а тому у діях водія ОСОБА_4 наявні порушення п. 2.3.б, 10.1, 16.11 ПДР України, а водій повинна була реагувати на зміну дорожньої обстановки, що з урахуванням достатнього обзору на місцевості, вона зобов`язана була зробити та мала таку можливість.

Щодо висновку експертного дослідження за результатами проведення авто технічного дослідження від 01.09.2021 р. №ВЕД-44/2021, яке адвокат Конюшко Д.Б. просив долучити дол. матеріалів справи в якості доказу причинного зв`язку дій ОСОБА_2 з ДТП, апеляційний суд вказує на те, що в суді першої інстанції представник не заявляв клопотання про проведення експертизи, сама експертиза проведена під час розгляду справи в апеляційному суді, не по матеріалам справи, експерт не досліджував фото з матеріалів справи та не попереджався про кримінальну відповідальність. Таким чином, у приєднанні та врахуванні вказано висновку відмовлено.

Не приймає також до уваги апеляційний суд і доводи апеляційної скарги Гончарова М.С. , про відсутність даних у матеріалах справи, що ОСОБА_2 маневрував, що і призвело до ДТП, з огляду на схему місця дтп та кінцеве положення автомобілів в смузі для розгону. Дорожній рух в місці дтп організовано так, що якби ОСОБА_2 рухався у крайній правій смузі руху, а не здійснював маневр для повороту на вул. Б. Гмирі, він би не виїхав на смугу розгону.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що незалежно від напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 водій автомобіля «Сузукі» - ОСОБА_4 повинна була надати останньому дорогу, апеляційним судом також не приймаються до уваги, оскільки порушення ОСОБА_2 є самостійним порушенням - проїзд по дорожній розмітці, рух якою заборонено, з заїздом у полосу розгону, що призвело до порушення п. 10.1. який, зокрема, вказує на те, що перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Діям водія автомобіля «Сузукі» ОСОБА_4 була надана відповідна оцінка судом першої інстанції.

ОСОБА_2 не зреагував на зміну дорожньої обстановки, згідно з вимогами п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху України, оскільки здійснював проїзд по дорожній розмітці, рух якою заборонено, з подальшим виїздом у полосу розгону.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на схемі місця ДТП не зафіксовано зону осипу зруйнованих деталей, розливу технічної рідини, слідів юзу та іншого, згідно з чим і можливо було б стверджувати про місце зіткнення, а саме місце зіткнення розташовувалося значно лівіше відносно розташування заднього лівого кута автомобіля «Сузукі» в кінцевому положенні, а саме в крайній правій смузі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 схема підписана без жодних застережень, а пояснення у протоколі про те, що він не змінював напрямок руху, тільки додатково підтверджують його рух по відрізку дороги, який для руху прямо не передбачений.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції відмовлено у клопотанні щодо призначення автотехнічної експертизи, з винесенням на роз`яснення експертів питань, для усунення розбіжностей, які не надають можливості об`єктивно вказати на обставини події та можливий причинно-наслідковий зв`язок між діями вказаних учасників та безпосередньо наслідків ДТП, апеляційним судом також не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Апелянтом в апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про призначення експертизи, лише обґрунтовувалась неповнота досліджених обставин справи відмовою у суді першої інстанції таку експертизу провести.

В суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову у клопотанні про призначення експертизи, заявлено вказане клопотання, водночас, питання, поставлені на розгляд інші, з урахуванням пояснень, наданих ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Жодних обґрунтованих підстав для визначення питань експерту, з урахуванням пояснень ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, враховуючи також і те, що вона брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції та надавала пояснення, апелянтом не зазначено.

Крім того, фінансування проведеної експертизи апелянт просив здійснити за кошти Державного бюджету України.

Разом з тим, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про судове експертизу», проведення судових експертиз, обстежень і досліджень у кримінальному провадженні державними спеціалізованими установами, судово-медичними та судово-психіатричними установами на замовлення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, їх захисників, законного представника, потерпілого, його представника здійснюється за рахунок замовника.

ОСОБА_2 відмовився від оплати, тому, з урахуванням вище викладеного, у клопотанні про призначення експертизи апеляційним судом відмовлено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спровокована ДТП була саме діями водія ОСОБА_2 , який повернув у смугу гальмування та такими своїми діями вказав іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі і водію ОСОБА_4 , що він буде повертати праворуч, однак, продовжуючи рух прямо полосою гальмування, перетнув горизонтальну розмітку та виїхавши у полосу розгону допустив зіткнення із автомобілем "Сузукі".

Також апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що водій автомобіля "Сузукі" у будь-якому випадку повинна була надати перевагу в русі автомобілю "Шевроле" який рухався по головній дорозі, чого нею зроблено не було.

Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано враховував характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини, ставлення до скоєного, а саме той факт, що при наявності очевидних порушень з його боку, останній не бажає критично відноситись до своїх дій та робити із них відповідні висновки, а як наслідок і виправлятися і не допускати подібних дій у майбутньому. В суді апеляційної інстанції жодних змін не відбулось, окрім надання ОСОБА_2 характеристики, яку суд апеляційної інстанції повертаю як таку, що не була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Що ж стосується стягнення яке суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 , апеляційною інстанцією також наголошується на вірному врахуванні характеру вчиненого правопорушення, ступені її вини.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Гончарова Михайла Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року - без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.