Справа 556/957/21
Номер провадження 3/556/481/2021
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 року

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Іванків О.В. , розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Відділення поліції №1 Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 студент, -

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

16.05.2021 поліцейським СРПП відділення поліції №1 Вараського РВП рядовим поліції Микосянчиком М.А. складено протокол відносно ОСОБА_1 про те, що цього числа приблизно о 01 год. 00 хв. на вул. Набережній в с Каноничі , він керував мотоциклом «Jianshe 150», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , своєї вини не визнав, пояснив, що ввечері 16.05.2021 він повертався додому мотоциклом, не справився з керуванням, упав, сильно забився, після чого вирішив вести т/з у руках. У той вечір алкогольні напої не вживав, через отриману травму голови погано говорив, був дезорієнтований. Через деякий час під`їхав екіпаж патрульної поліції на авто, працівники поліції про що розмовляли з ним, а потім відвезли до лікарні. Від проходження огляду він не відмовлявся, оскільки на місці події працівники поліції не проводили ніяких оглядів. Вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, і протокол на нього склали незаконно.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, відповідальність за частиною першою ст.130 КУпАП настає не просто у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а в тих випадках, коли водій транспортного засобу відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, який проводиться у встановленому законом порядку.

Подібний висновок суду ґрунтується на положеннях ст.19 ч.2 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; а також і на вимогах ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В той же час, 16.05.2021 року на місці дорожньо-транспортної пригоди з участю мотоцикла під керуванням ОСОБА_2 , працівниками поліції не було дотримано порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, який встановлено чинним законодавством України, а саме ст.266 КУпАП, а також відомчими та міжвідомчими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

Так, у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд водіїв для визначення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може проводитись працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі.

Як вбачається з чч.1-3 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, долучений до протоколу ДПР18 №15723817 відеозапис не містить даних про те, що ОСОБА_3 на місці ДТП відмовився проходити огляд на стан сп`яніння з допомогою технічного приладу.

З листа КНП «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради №998/01-20/21 від 28.07.2021 року, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 був доставлений до приймального відділення лікарні 16.05.2021 року о 01 год.40 хв. з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку, осаднення обличчя». Освідування ОСОБА_2 для визначення стану сп`яніння в медичному закладі не проводилось.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що будь-яких належних доказів перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, а також і доказів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння 16.05.2021 року, суду не надано.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Такими доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, як це вбачається з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суду не надано. При цьому, встановлення стану сп"яніння особи лише на підставі рапорту працівника поліції є неприпустимим, і суперечить положенням вказаних вище нормативних актів.

Згідно ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п.3 ст. 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: