Справа № 467/704/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №197573 від 14 липня 2021 року вбачається, що 14 липня 2021 року о 08:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , ображаючи її нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ч.1 с. 173-2 КУпАП.

На виклики суду ОСОБА_3 не з`явився, правом на участь в судовому засіданні не скористалася, повідомлялася належним чином шляхом надіслання повістки за вказаною у протоколі адресою.

Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Тож, приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, однак, він не з`явився до суду, причини неявки не повідомив, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП ( у редакції закону № 1604-IX від 01.07.2021 року, який набрав чинності 01 серпня 2021 року) не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року Регіональному центу з надання безоплатної вторинної допомоги у Миколаївській області було доручено призначити ОСОБА_1 адвоката для здійснення захисту за призначенням з огляду на наявність у матеріалах справи даних щодо його психічної хвороби.

У свою чергу, суд, дослідивши надані йому докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зробив такі висновки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

А положення ст. 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, в силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У цій ситуації зібрані матеріали як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення особою, залишать місце сумнівам, а тому вони не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Зокрема, матеріали справи містять у собі відомості про наявність у ОСОБА_1 психічного захворювання.

Вказана обставина була відома уповноваженій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки цього ж дня цією особою було проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства та винесено тимчасовий заборонний припис АА №062469 від 14 липня 2021 року.

Проводячи оцінку ризиків вчинення домашнього насильства уповноважена особа внесла у відповідну форму дані щодо наявності у ОСОБА_1 психічної хвороби, у той час, як у справі маються докази щодо його неадекватної поведінки.

Разом із цим, протокол про адміністративне правопорушення від 14 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 було складено за відсутності захисника.

Однак, таке, на переконання суду, має наслідком істотне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, у даному випадку, суд вважає за доречне застосувати аналогію закону, адже ЄСПЛ поширює стандарти і гарантії, установлені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на справи про адміністративні правопорушення, позаяк, останні, з огляду на суворість визначених КУпАП санкцій і їх каральний характер, тяжіють до кримінальних.

Так, згідно п.3 ч.2 ст. 52 КПК України обов`язковою є участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника ( п.1 ч.1 ст. 49 КПК України).

Отже, установивши наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, психічних вад, уповноважена особа повинна була вжити усіх доступних дій заходів щодо обов`язкового залучення захисника, а вже потім вирішувати питання про складання протоколу про адміністративну відповідальність.

У свою чергу, за визначенням ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист (п.3 ч.2 ст. 87 КПК України.

Однак, у даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення, як один із доказів у цій категорії справ, був здобутий внаслідок істотного порушення права особи на захист, адже, участь захисника при його складанні з мотивів, що наведені вище, є обов`язковою.

Позаяк, присутні обґрунтовані сумніви, що особа внаслідок наявності у неї вад психічного здоров`я, здатні повною мірою реалізувати свої права, у тому числі й на початковому етапі притягнення до адміністративної відповідальності (на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення).

Тим більше, що ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення поганого поводження, відмічаючи особливу вразливість обвинуваченого на початкових етапах провадження, коли він потрапляє у стресову ситуацію і одночасно стикається з дедалі складнішими положеннями кримінального законодавства.

Отже, ураховуючи, що протокол є недопустимим доказом, у той час, як усі інші додані до нього матеріали письмові пояснення потерпілої особи та свідків, є похідними, слід визнати достатніми підстави для закриття провадження у справі.

Так як висунуте обвинувачення не може бути обґрунтоване рештою доказів (письмовими поясненнями), адже вони ( решта доказів) покликані підтвердити або ж спростувати висунуте «звинувачення».

Крім цього, слід вказати, що відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Однак, особа, яка склала протокол відносно ОСОБА_1 та направила його до суду, установивши наявність психічних вад у останнього, не вважала за потрібне самостійно з`ясувати чи дійсно ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Обов`язок з`ясування цього питання уповноважена особа поклала на суддю.

Разом із цим, якщо наявність психічних вад була установлена ще до чи під час складання протоколу, то вирішення питання щодо того, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, лежить на особі, яка складає протоколи.

Отже, визнання недопустимим протоколу про адміністративне правопорушення як такого, що здобутий внаслідок істотного порушення прав особи, має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який визначає, що провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У даному випадку, внаслідок істотного порушення права особи захист при зібранні доказів відносної неї, фактично не доведено її винуватість у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Судовий збір також не підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь держави в силу положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца