Справа № 135/277/21
Провадження № 3/135/161/21
ПОСТАНОВА

іменем України

26.03.2021 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з сектору поліцейської діяльності №1 Тростянецького відділення поліції Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 222663 від 05.03.2021 ОСОБА_1 05.03.2021 о 01 год 20 хв в м. Ладижин по вул. Наконечного керував автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 05.03.2021 приблизно о 00 год 30 хв перебував біля службового автомобіля Renault на території КП «Ладижинська міська лікарня». Сівши в автомобіль увімкнув габаритні вогні та магнітофон. Автомобіль з місця не рухався та двигун не заводив, алкогольних напоїв не вживав. Висновок щодо наявності ознак сп`яніння лікарем був зроблений на підставі візуального огляду та не відповідає дійсності, оскільки лікарем не було проведено огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП тому, що він не керував автомобілем та не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05.03.2021 о 01 год 20 хв в м. Ладижин по вул. Наконечного водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня», чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

У підпункті «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містяться в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735. Так, у п.6 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).

Із наведеного вище слідує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я. Спочатку працівником поліції водію повинно бути запропоновано провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а тільки після незгоди з результатами огляду або відмови водія пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу огляд повинен проводитися в закладах охорони здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння одразу в лікарні, а не біля транспортного засобу.

Вказана обставина підтверджується змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що у результаті огляду ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння по зовнішнім ознакам не виявлено. Прилад Драгер ОСОБА_1 не продував (а.с.3). Тобто пропозиції провести огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу від поліцейського не надходило.

Крім того, із долученого до матеріалів адміністративної справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.02.2020 слідує, що обстеження ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я здійснювалося без використання спеціальних технічних засобів, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер. Проте, за результатами огляду ОСОБА_1 лікарем надано висновок, яким встановлено в нього стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Однак, з висновку не можливо встановити чи був взагалі проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та з використанням спеціальних технічних засобів. Із системного аналізу положень розділу ІІІ «Проведення огляду на стану сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції №1452 слідує, що для виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я необхідно проводити саме лабораторне дослідження, яке, в даному випадку, проведено не було.

Крім того, із висновку не можливо встановити, який саме цифровий показник алкогольного сп`яніння був виявлений у ОСОБА_1 , зважаючи на те, що допустима норма 0,2 проміле.

Незрозумілим є дії поліцейських щодо залучення свідків, так як вимоги щодо їх залучення у разі проведення огляду в закладі охорони здоров`я ні КУпАП, ні підзаконні акти не містять. Свідки потрібні у випадку проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також суд бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів на місці водія у вказаному автомобілі, оскільки зазначене підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, як самими письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.03.2021 (а.с.5), так і письмовими показами свідка ОСОБА_2 , в яких він зазначає про те, що бачив як ОСОБА_1 05.03.2021 сів до службового автомобіля та увімкнув габаритні вогні та магнітофон. Двигун не заводив та з місця автомобіль не рухався (а.с. 6).

В матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в стані сп`яніння не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах дій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і ставляться в вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Враховуючи наведені істотні порушення нормативно-правових актів щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що допущені при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 , суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення та висновок на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05.03.2021 не можуть бути визнані допустимими доказами у даній справі.

Звертається увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі складено за перебування особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, однак документи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не підтверджують факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб, а також факт керування транспортним засобом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя