Дата документу 05.08.2021
Справа № 937/6872/21
Провадження 3/937/2402/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» серпня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Колодіної Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Арифової Л.А.,

за участі сторін:

прокурора Широкова М.О.,

громадянки ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області ДСР НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополя Запорізької області, громадянки України, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виконуючої обов`язки головного лікаря КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Мелітопольської міської ради Запорізької області,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №373 від 15 липня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді виконуючої обов`язки головного лікаря КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Мелітопольської міської ради Запорізької області, 06.04.2021 подала щорічну декларацію за 2020 рік, чим порушила ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», за що ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала в повному обсязі та пояснила, що при переїзді з одного кабінету до іншого було знищено електронний ключ на її комп`ютері, вона звернулася до податкової, поки відновили ключ, вона пропустила строк подачі декларації, зробила це не навмисно та просить суд суворо її не карати.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне провадження по справі закрити з наступних підстав.

Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 судом було встановлено, що вона подала щорічну електронну декларацію за 2020 рік 06 квітня 2021 року, тобто поза строком, передбаченим ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо суб`єктивної сторони скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до матеріалів справи не вбачаються поважні причини неподання декларації з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Гавенда проти Польщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушниці, відсутність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним звільнити правопорушницю від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

При цьому, необхідно зазначити, що ОСОБА_1 з 2017 року подавала декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в справі за малозначністю, оскільки незважаючи на наявність формального складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в діях ОСОБА_1 , неподання декларації у встановлений законом строк було об`єктивно ускладнено для неї відсутністю електронного ключа. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, хоча й з пропуском строку, але ж подала відповідну декларацію, по справі відсутні тяжкі наслідки.

Таким чином, суд дійшов переконання про доцільність звільнення ОСОБА_1 відповідно до ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КпАП України постанова про закриття адміністративного провадження виноситься при оголошенні усного зауваження.

Керуючись ст.ст. 9-11, 22, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Л.В. Колодіна