Справа № 176/178/21
Провадження №3/190/121/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали справ, що надійшли для здійснення розгляду від Дніпровського апеляційного суду стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , пенсіонер, громадянин України,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №017511 від 04.02.21, ОСОБА_1 04.02.2021 о 18.00 год., по по вул.Зої Космодем`янської, в м.Жовті Води, Дніпропетровської обл. керував автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , маючі явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на стан алкогольного спяніння, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу серії ОБ №017512 від 04.02.2021 року, 04.02.2021 року о 18.00 год. в м.Жовті Води по вул.Зої Космодем`янської буд.2, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "FORD FOCUS" державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. Зої Космодем`янської. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

За викликом до суду 26.03.2021 року ОСОБА_1 з`явився, надав клопотання про допуск до участі у справі в якості його представника - Сербіна Б.О. Також ОСОБА_1 надав клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, в зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з нормами ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З вищевикладених норм вбачається, що захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, може бути адвокат або інший фахівець у галузі права, повноваження якого підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, Конвенція про захист прав людини і основних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6). У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави (стаття 2), та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника (пункт 3 статті 14). «Основні принципи, що стосуються ролі юристів», прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня-07 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях кримінального судочинства (принцип І); жодний суд чи адміністративний орган, в якому визнається право на адвоката, не відмовляється визнавати права юриста відстоювати в суді інтереси свого клієнта, за винятком тих випадків, коли юристу було відмовлено в праві виконувати свої професійні обов`язки відповідно до національного права і практики та цих принципів (принцип 19).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).

Проте це останнє право також не може вважатись абсолютним і таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя (рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B) (п. 52 зазначеного рішення ЄСПЛ).

Таким чином, наведені міжнародно-правові акти передбачають право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або через вільно вибраного ним на власний розсуд захисника з-поміж юристів, які можуть надати ефективний правовий захист. Ці положення міжнародно-правових актів щодо права фізичної особи на захист від обвинувачення відтворені у положеннях частини першої статті 59 Конституції України, які закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Разом з тим, Конституційний Суд України у рішенні № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року зробив наступний висновок про те, що положення ч. 2 ст.59 Конституції України «для ... надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо законами України щодо цього не встановлено обмежень.

При вирішенні питання про наявність у фахівців у галузі права повноважень на здійснення захисту в справах про адміністративне правопорушення суду належить також з`ясовувати, яким саме законом їм надано право брати участь у таких справах як захисникам. Інші фахівці в галузі права мають діяти у межах спеціального закону, який на даний час не прийнятий, тим самим законодавець обмежив участь таких осіб у якості захисника чи представника, які діють на праві довіреності та мають лише юридичну освіту.

Таким чином, за відсутності спеціального закону інші фахівці в галузі права не можуть приймати участь як захисники в справах про адміністративні правопорушення.

На підтвердження своїх повноважень на право представляти інтереси ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надано довіреність від 24.03.2021 року посвідчену приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В., зареєстровану в реєстрі за № 750, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і копію диплома про здобуття вищої освіти. Однак, будь-яких інших документів на підтвердження того, що він є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто (ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю тощо), ним не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про допуск до участі у справі у якості його представника - Сербіна Б.О. є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 173, 221, 268, 270, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановила:

Клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості його представника Сербіна Богдана Олександровича, залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_1 про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справ, - задовольнити.

В зв`язку з цим розгляд по справі відкласти до 08.30 год. 08.04.2021 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Кудрявцева Ю.В.