Номер провадження 3/229/1479/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Лебеженко В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Термез, Сурхандарьїнської області, громадянин України, ФОП « ОСОБА_2 », освіта середня, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №80588 від 12 серпня 2021 року 05 серпня 2021 року о 18:38 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку із своєю колишнею співмешканкою ОСОБА_3 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173-2 ч.1 КУпАП (серія ВАБ №800588).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що він деякий час мешкав разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного мешкання в них народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В теперішній час вони разом не мешкають, дитина залишилась мешкати разом із матір`ю. Інколи він приходить до неї додому, щоб побачитися із дитиною. 05 серпня 2021 року приблизно о 18:38 годині він прийшов до ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , щоб побачити дитину. В цей час, вдома перебував старший син ОСОБА_3 від першого шлюбу, ОСОБА_5 , який тримав на руках ОСОБА_6 . Після того, як він пройшов до будинку, ОСОБА_7 почав виганяти його із будинку та висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Потім, він зробив декілька зауважень Всеволоду щодо неналежної поведінки та забрав дитину, після чого відштовхнув його від себе. Жодних дій психологічного характеру відносно ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 він не вчиняв. Потім, ОСОБА_3 викликала поліцію. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить справу закрити.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто згідно вказаної норми закону, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства. Виходячи з пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

А тому, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

З матеріалів провадження вбачається, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 800588 від 12 серпня 2021 року - 05 серпня 2021 року о 18:38 годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку із своєю колишнею співмешканкою ОСОБА_3 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Так, у даному випадку, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично об`єктивною стороною правопорушення, визначено психологічне насильство вчинене ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , яким завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, згідно диспозиції ст.173-2 ч.1 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах провадження вбачається, що він не визнав факту вчинення домашнього насильства. При цьому, з них вбачається, що здебільшого конфлікт відбувався між ним та неповнолітнім сином ОСОБА_3 Всеволодом, який його ображав нецензурною лайкою.

Дані обставини, викладені у письмових поясненнях ОСОБА_1 повністю узгоджуються із наданими ним показаннями у судовому засіданні.

Враховуючи зайняту позицію ОСОБА_1 на не визнання своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд вживав заходи щодо виклику потерпілої ОСОБА_3 шляхом направлення їй судових повісток за адресою її мешкання та здійснювалися телефонні виклики, однак остання на телефонні дзвінки не відповідала.

Між тим, наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_3 , містять виключно її бачення ситуації, яка склалася 05 серпня 2021 року, які жодними доказами не підтверджуються.

При цьому, рапорт працівника поліції, складений на ім`я начальнику ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, не можна вважати допустимим доказом у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, оскільки він фактично дублює повідомлення (заяву) ОСОБА_3 .

З наведеного вбачається, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насилля щодо ОСОБА_3 та членів своєї родини матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст.173-2 ч.1 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву, а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_1 05 серпня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.247,280, 283-284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В.О.Лебеженко