Справа № 201/7080/21
Провадження № 3/201/3733/2021
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

23 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 717687 від 14 липня 2021 року ОСОБА_1 13 червня 2021 року близько 11 год. 00 хв. за місцем спільного проживання зі своєю сестрою ОСОБА_2 погрожував та виражався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство (психологічне), що кваліфікується за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що його сестра ОСОБА_2 , з якою вони проживають в одному будинку, постійно провокує його на конфлікти та знімає все на мобільний телефон, та при цьому викликає співробітників поліції. Всі суперечки виникають на побутовому ґрунті.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що з того часу як брат привів додому жінку, у них постійно виникають сварки на побутовому ґрунті, у ході яких брат виражається нецензурною лайкою. Тим самим ОСОБА_1 створює усі умови для того, щоб вона виїхала з домоволодіння. В результаті цих сварок у неї погіршився стан здоров`я.

Адвокат Шаповал Н.Л., що діє в інтересах ОСОБА_2 , у судовому засіданні пояснила, що остання постійно піддається психологічному насиллю з боку брата, який в свою чергу створює умови для того, щоб сестра виїхала зі свого місця проживання.

Так, на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 717687 від 14 липня 2021 року, в якому викладено обставини вчиненого останнім адміністративного правопорушення, зокрема встановлено які саме дії вчинені ним, розцінені як домашнє насильство. Також були надані протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 липня 2021 року, пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 .

Інших доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2021 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання зі своєю сестрою ОСОБА_2 погрожував та виражався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство (психологічне)

Конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся на побутовому ґрунті.

Так, на підтвердження протиправних дій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 було надано диск з відеозаписом, який не може бути належним доказом на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 , оскільки на ньому не зафіксовано дій, які можна розцінювати як домашнє насилля психологічного характеру.

Як пояснила ОСОБА_2 , як тільки вона ввімкнула мобільний телефон, брат припинив виражатися нецензурною лайкою.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в сім`ї, зокрема по відношенню до своєї сестри ОСОБА_2 .

Виключно протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 717687 від 14 липня 2021 року та доданими до нього письмовими поясненнями не підтверджується факт події та складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того, свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судовому засіданні пояснила, що саме донька є ініціатором конфліктів, які виникають по побутовому ґрунті.

Також необхідно зазначити, що об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає наслідки насильства, а саме, наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана, проте у вищевказаному протоколі така вказівка також відсутня, та доказів також не надано.

В свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на його користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 23, 173, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.О. Демидова