Справа №150/469/21
Провадження по справі №3/150/259/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів Подільського РВП Головного управління національної поліції України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючої

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №721808, складеного 14.09.2021 року інспектором СРПП ВП №1 Могилів Подільського РВП Проданом О.І., 14.09.2021 року 0 16 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 умисно вчинила насильство психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , зокрема, ображала його нецензурними словами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що сварка з чоловіком була обопільною, психологічного насильства не було, на теперішній час вони примирились, в її діях відсутні ознаки домашнього насильства. Зауважила, що по приїзді працівників поліції пояснювала про образи з боку співмешканця ОСОБА_2 в її адресу, у відповідь на що вона також нецензурно висловлювалася в адресу ОСОБА_2 .

Суддя, дослідивши матеріалі справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративне правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивною стороною вказаного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сімї насильство пов`язані з дією одного члена сімї на психіку іншого члена сімї шляхом словесних образ або погроз, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, у ст.173-2 КУпАП сформульовано матеріальний склад правопорушення, який полягає у настанні негативних наслідків для потерпілого або ж у можливості настання таких наслідків.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Вважаю, що докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиці ОСОБА_1 при розгляді в суді справи про адміністративне правопорушення не є такими, що переконливо свідчать про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, чи хоча б визнання нею таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні фізичного, психологічного чи іншого насилля відносно співмешканця ОСОБА_2 , в результаті чого потерпілий почував себе емоційно невпевненим, заляканим, нездатним захистити себе, настання інших негативних наслідків для потерпілого. Так, з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також співмешканця останньої ОСОБА_2 вбачається, що між ними 14.09.2021 року о 16 год., за місцем проживання: АДРЕСА_1 , виникла обопільна сварка, в ході якої вони ображали одне одного нецензурними словами. Вказана обставина виключає твердження про умисне вчинення психологічного насильства з боку правопорушника в адресу потерпілого, із зазначеною в Законі метою. При цьому, суд вважає, що факт обопільної сварки не може вказувати на вчинення домашнього психологічного насильства.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

За вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що суду не надано належних доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, не зазначено в чому саме воно полягало, які саме дії, що підпадають під ознаки домашнього насильства були вчинені ОСОБА_1 щодо свого чоловіка під час їх обопільної сварки, з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими та не спростовними, а тому вважаю, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 247п.1, 251, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Суддя: Л.П. Цимбалюк