Провадження № 33/4820/110/21
Справа № 682/2517/20 Головуюча в 1-й інстанції Шевчук В. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Андрієвського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Андрієвського О.А., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, 28.11.2020 року о 13 год. 20 хв. в с. Цвітоха Славутського району Хмельницької області, по вул. Дачна, гр. ОСОБА_1 керував авто ВАЗ21074, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Андрієвський О.А., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі па. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 під час того, як він керував автомобілем, вони приїхали коли ОСОБА_1 знаходився на подвір`ї неподалік автомобіля, але в протоколі вказано, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, що суперечить рапорту працівника поліції про отримання повідомлення про порушення ПДР, на яке вони виїхали в с. Цвітоха, на вул. Дачна. Тобто поліцейські не були безпосередніми свідками як він керував автомобілем і не зупиняли його. Вказує, що суд в оскаржуваній постанові безпідставно послався на письмові показаннями свідка ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду так як такі пояснення відсутні. Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними доказами, оскільки вони розписались в заздалегідь заготовлених бланках, в судове засідання не викликались та безпосередньо їх допит не здійснювався. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження медичного огляду, що свідчить про те, що у встановленому законом порядку ОСОБА_1 поліцейськими направлено на огляд не було. Вважає, відеозапис неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення немає посилання на застосування за допомогою якого технічного засобу здійснювало фіксування правопорушення. Крім того, на файлах диску вказано, що відео фіксація відбувалась 06.01.17 року о 03 год. 35 хв., тоді як подія мала місце 28.11.2020 року. Окрім того, з 03.07.2020 року відсутня адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, яка втратила чинність у зв`язку із прийняттям ЗУ № 720-IX.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Андрієвського О.А., на підтримку поданої апеляційної скарги, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487831 від 28 листопада 2020 року вбачається, що 28.11.2020 року о 13 год. 20 хв. в с. Цвітоха Славутського району Хмельницької області, по вул. Дачна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ21074, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків (а.с.1), чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно акту огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.3).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі Славутській ЦРЛ на що, останній, відмовився (а.с. 4,5).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що у вказаний день він їхав через ліс. Його зупинили два чоловіки у військовій формі з автоматами і запитали чого ви тут їдете, згодом до них приєднався третій, які і викликали працівників поліції. Не заперечує, що у зазначений у протоколі день керував автомобілем, оскільки їхав до своєї хрещеної ОСОБА_5 ремонтувати станцію, що качає воду. Проте, вказує, що вживав спиртне спочатку з ОСОБА_6 , а після того як відремонтував водяну станцію, вживав алкогольні напої у ОСОБА_5 . Огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейські пропонували пройти, але він відмовився, так як не керував транспортним засобом.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що у вказаний день та час ОСОБА_1 в присутності працівників поліції висловлюється нецензурною лайкою, поводить себе агресивно по відношенню до працівників поліції. У нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, йому пропонують пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків, на місці зупинки та в медичному закладі, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовляється.

Свідок ОСОБА_6 , в судових засідання першої та апеляційної інстанції показав, що 28.11.2020 року після 12 год. дня, повертаючись з лісу, він зустрів свого знайомого ОСОБА_1 , який розповів, що у лісі на нього напали невідомі озброєні особи, які наказали вийти з автомобіля. Він, вислухавши товариша, який був схвильований, запропонував ОСОБА_1 випити горілки, яку мав при собі. Розпивали алкоголь біля машини близько 15- 20 хв., після чого він поїхав велосипедом далі по справах, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Вказав, що на момент зустрічі ОСОБА_1 був тверезий.

Крім того, на відео зафіксовано показання військовослужбовця ОСОБА_2 , що при здійснення обходу території був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який був з ознаками алкогольного сп`яніння. Поки викликали працівників поліції, останній, поїхав.

Дані покази свідок ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції та додав, що в цей день виконував завдання по службі. Його колеги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поверталися з патрулювання біля смт. Цвітоха Славутського району, та доповіли, що ними виявлено авто в забороненій зоні, яке, на їх вимогу, не зупинилось. Сказали, що даний автомобіль зупинився в с. Кам`янці, поблизу якогось будинку. Через 10 хвилин, після повідомлення, вони всі разом вирушили до місця, де знаходився ОСОБА_1 . Під`їхавши, побачили, що той ходить біля автомобіля, потім сів в нього. Коли його попросили вийти з автомобіля то від ОСОБА_1 було чути запах алкогольних напоїв, у зв`язку з чим було викликано поліцію.

У відповідності до рапорту поліцейського СРПП № 4 Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Д.Синюка від 28.11.2020 року він перебував у складі ГРПП у с. Цвітоха, по вул. Дачна. Військовослужбовцем при обході прилеглої території було виявлено гр. ОСОБА_1 , який рухався за кермом на автомобілі ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та ледве не здійснив наїзд на ОСОБА_2 . Прибувши на місце події було вставлено, що волій ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, будь-які пояснення він надавати відмовився, вступав у словесний конфлікт. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, та проїхати до медичної установи відмовився, про що було складено відповідний протокол.

Наведені докази спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не був водієм даного транспортного засобу та про відсутність підстав для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак є безпідставним та необґрунтованими.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачала настання адміністративної відповідальності у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Твердження апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, у даному випадку, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився в присутності двох свідків.

Зауваження апелянта про те, що відеозапис не є доказом, так як у протоколі не зазначено за допомогою якого пристрою здійснювалася фіксація, є надуманими, оскільки відповідно до положень ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно із якою поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1)попередження,виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності,забезпечення безпеки осіб; 2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Не зазначення в протоколі даних за допомогою якого пристрою здійснювалась фіксація не є істотним порушенням вимог закону.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Щодо розбіжностей на відеофайлах в даті зйомки, то це характеризується технічною особливістю приладу, проте не спростовує доведеності вини ОСОБА_1 та не впливає на висновок суду, оскільки на цьому відео зафіксовані всі події, які стали підставою для притягнення, останнього, за скоєне.

Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Апеляційний суд критично відноситься до показань ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_6 з приводу того, що вони зразу ж, після приїзду ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , вживали спиртне, оскільки такі їх покаазнання спростовуються дослідженими апеляційним судом доказами.

Зокрема, свідок ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції, показав, що після повідомлення його колег про перебування в лісі ОСОБА_1 , він, разом з ними, через 10 хв. був у тому місці де зупинив свій транспортний засіб ОСОБА_1 , який вже перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Андрієвського О.А. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша