Справа № 467/294/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панкратове, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, -

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №197526 від 14 берехня 2021 року вбачається, що 14 березня 2021 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно ОСОБА_2 дрібне хуліганство, а саме :ображав його брутальною лайкою та образливими словами та погрожував застосуванням фізичної сили в громадському місці.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно вживав брутальну лайку на адресу ОСОБА_2 , проте, це мало місце в ході сварки, яка виникла із ним.

Зокрема, того дня він разом із своїм братом ОСОБА_3 прийшли додому до свого знайомого ОСОБА_4 . Проте, останнього не було вдома, натомість до них вийшла теща ОСОБА_5 , яка почала ображати їх через те, що вони постійно п`яні.

Між ним, братом та тещею ОСОБА_5 виникла словесна перепалку, у яку втрутився ОСОБА_2 , який в цей час знаходився біля домоволодіння, що знаходиться по сусідству.

Він зробив їм зауваження аби вони не виживали нецензурну лайку, а тому із ним також виникла словесна перепалка, в ході якої як ОСОБА_2 , так і він вживали нецензурну лайку.

Потім ОСОБА_2 викликав поліцейських, а вони пішли до магазину чекати на них.

Тож, суддя, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У цій ситуації зібрані матеріали як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю, навіть у їх сукупності, залишать місце сумнівам, а тому вони не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Так, статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

У свою чергу, громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб`єктивна ж сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на те, що діями ОСОБА_1 було порушено громадський порядок і спокій громадян, у той час, як ці обставини є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Інакше кажучи, об`єктивна сторона цього правопорушення, згідно диспозиції ст. 173 КУпАП, не те, що не доведена, а навіть не відображена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, саме хуліганського мотиву у ОСОБА_1 у контексті описаної у протоколі події за наслідками розгляду справи суд не установив.

Зокрема, наявність хуліганського мотиву у ОСОБА_1 спростовується письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 14 березня 2021 року.

Так, із них слідує, що ОСОБА_2 зробив зауваження ОСОБА_1 через що останній відреагував на це нецензурною лайкою.

При цьому, письмові пояснення ОСОБА_1 узгоджуються із тими, що надані ним в судовому засіданні.

Інших доказів, що відображають суб`єктивну сторону правопорушення, до протоколу не додано.

Ураховуючи той факт, що за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, у тому числі й щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Тож, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й щодо мотиву вживання ним нецензурної лайки, у сукупності, як наслідок, не є можливим однозначно констатувати факт хуліганського, а не певного особистого мотиву поведінки ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2

Нецензурна лайка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була реакцією на зауваження сторонньої особи.

Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, випливає, що особою, яка склала протокол, за відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Так, фабула обвинувачення, що викладена у протоколі, не містить вказівки на мотиви вчинення ОСОБА_1 вказаних у ньому дій, а шляхом дослідження сукупності доказів, як то, письмовими поясненнями, що додані до протоколу, не вдалось установити хуліганського мотиву у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у цій ситуації.

Описані у протоколі події, стосовно яких суду надані, крім цього, письмові пояснення її очевидців, вказують на наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Конфлітки бувають таких типів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Тож, конфлікт це ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

А це й мало місце у даному випадку, позаяк, ОСОБА_2 зробив зауваження ОСОБА_1 , а останній відреагував на нього нецензурною лайкою.

У той час, як сам по собі факт вживання нецензурних і образливих слів на адресу особи, із якою виникла конфліктна ситуація, навіть й в громадському місці, ще не свідчить про наявність у особи хуліганського мотиву.

Оскільки останній (хуліганський мотив) має іншу природу, тобто, хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку зневажливого ставлення до суспільства у цілому.

А тому застосування образи чи нецензурної лайки, що мало місце в ході сварки чи конфлікту із іншою особою і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, навіть за умови вчинення протиправних дій у громадському місці і в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як дрібного хуліганства.

А додані до протоколу письмові пояснення осіб вказують лише на факт вживання лайки і одночасно спростовують дійсність хуліганського мотиву щодо такої поведінки.

Крім того, будь яких відомостей про те, що вживання ОСОБА_1 нецензурної лайки порушило громадський порядок і спокій громадян взагалі надано не було.

Більш того, як вказано вище, й у самому протоколі не відображено, у той час, як суд самостійно позбавлений змоги уточними фабулу правопорушення, адже протилежне матиме наслідком порушення конвенційних прав особи.

За таких обставин, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як то, його об`єктивної та суб`єктивної сторони, а саме: мети і мотиву, які за своєю правовою природою свідчили б про дійсність хуліганських дій, а так само і дійсності обов`язкової ознаки дрібного хуліганства порушення громадського порядку та спокою громадян.

Інші ж досліджені судом докази не усувають цієї прогалини, а натомість спростовують можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, через недоведеність наявності у його діях суб`єктивної та об`єктивної сторони складу цього правопорушення.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , так як на нього за таких обставин, не накладається адміністративне стягнення ( ст. 40-1 КУпАП).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца