Провадження № 3/638/2977/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Харківського районного управління поліції №3 Головного управління національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 до Дзержинського райсуду м. Харкова з ХРУП №3 ГУ НП в Х/о надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 по факту скоєння правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП, в якому вказувалось, що 11.07.2021 близько 01-00 год. за місцем мешкання був конфлікт з матір`ю ОСОБА_2 , в ході якого висловилась нецензурною лайкою та погрожувала фізичної розправою, чим вчинила домашнє насильство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП не визнає,

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла своє підтвердження, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку наступним:

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком ) визнається протиправна та лише винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею про водиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З досліджених в судовому засіданні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 066864 складеного 11.07.2021 уповноваженою особою патрульної поліції, про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, вбачається, що зазначений протоком було складено у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП України передбачена у зв`язку з вчиненням домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії або бездіяльність призвели до психологічного домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.

Доказів вчинення такого виду домашнього насильства ОСОБА_1 щодо його проявів та ознак матеріали справи не містять.

Окрім того, з довідки ХРУП №3 вбачається, що 11.07.2021 надійшла заява ОСОБА_3 , про те, що в неї відбулась сімейна сварка з донькою ОСОБА_1 .

Разом з тим, з копії заяви ОСОБА_3 , яка подана до ХРУП №3 вбачається, що вона мешкає з донькою ОСОБА_1 , а також з її співмешканцем ОСОБА_4 , який бив та принижував її дочку.

Аналогічні доводи викладені в поясненнях ОСОБА_3 , які вона надавала інспектору СПДН ХРУП №3.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення ОСОБА_1 .

Проте, в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти пояснень, зазначила, що вона їх не викладала на аркуші, це було зроблено співробітником поліції, а вона ( ОСОБА_1 ) в свою чергу навіть не підписала їх, так як обставини зазначені в поясненнях не відповідають дійсності.

З пояснень ОСОБА_1 , які долучені до протоколу вбачається, що дійсно вони не підписані особою, яка їх надавала, в графі «зі ст. ст. 10,63 Конституції України ознайомлена» також немає підпису та дати.

До протоколу долучено пояснення ОСОБА_5 , з яких вбачається, що вона за місцем мешкання чула як сусіди за адресою АДРЕСА_1 сваряться, а саме донька висловлювалась на матір.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_5 , так як з них не можливо зрозуміти, де саме була остання коли у сусідів відбувалась сварка, яким чином вона встановила, що саме ОСОБА_1 висловлюється нецензурно та що висловлюється саме на адресу матері.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

При складанні протоколу поліцейським не було достеменно встановлено хто саме вчинив адміністративне правопорушення, адже з заяви ОСОБА_3 , яка була ініціатором виклику поліції, вбачається, що співмешканець дочки бив саме дочку.

Зазначені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвими, тому суд вважає, що вказаний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складено з грубим порушенням приписів ст. 256 КУпАП.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, вважаю, що в судовому засіданні не доведено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя Семіряд І.В.