П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1146/21

Провадження №3/943/577/2021

18 серпня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., захисника Гобечії І.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає у АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №028655 від 15.06.2021, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 15 червня 2021 року о 01 год. 29 хв. в місті Буськ, А/Д Київ-Чоп М-06, 491 км. він керував транспортним засобом марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), а від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку під відеокамеру, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину за вищевказаним фактом категорично заперечив, повідомивши про те, що не вживав алкогольних напоїв. Суду показав, що працює разом із ОСОБА_2 на заводі компанії «Фіднова» в м. Буську, де винаймають житло. 15 червня 2021 року після завершення робочого дня вони удвох вживали пиво, зокрема, ОСОБА_1 випив одну пляшку безалкогольного пива «Балтика 0», а його колега по роботі ОСОБА_2 одну пляшку пива «Балтика 7», після чого вони поїхали на вищевказаному автомобілі на АЗС «ОККО», а дорогою назад їх зупинили поліцейські, спершу звинувативши в порушенні правил дорожнього руху, а потім запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 просив забезпечити йому захисника та надати можливість ознайомитись з усіма матеріалами адміністративної справи, на що йому категорично відмовив поліцейський, повідомивши про те, що такі права він може хіба потім у суді заявляти. Оскільки він вперше опинився у такій ситуації, в нічний час доби, за відсутності захисника не знав своїх прав, і не довіряв поліцейським, довго вагався, не давав однозначної відповіді, внаслідок чого поліцейські грубо порушивши його права, зокрема право на захист, склали щодо нього адміністративний протокол за відмову від проходження такого огляду. Відтак просив його виправдати.

Захисник Гобечія І.Т. у судовому засіданні винуватість свого підзахисного у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення також заперечив і просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу вищевказаного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів такого. Зокрема, покликається на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено із грубими порушеннями вимог законодавства, оскільки відеозапис події вівся перервано: не з початку зупинки транспортного засобу підзахисного та не до кінця його спілкування з поліцейськими, є перерваним за кількома окремими відеофайлами та їх нарізками, за своїм обсягом не відповідає загальному часу події тощо. Більше того, як слідує із указаних відеофайлів, що ОСОБА_1 в спілкуванні з поліцейськими заявив клопотання про надання йому захисника та ознайомитись з матеріалами справи, на що йому було безпідставно відмовлено, порушивши його гарантоване конституційне право на захист. Також із нарізки згаданих відеофайлів чітко простежується те, що його підзахисний на запитання поліцейського про проходження освідування довго думав, вагався, просив адвоката та категоричної відповіді не надав, а вони це безпідставно прийняли за відмову. Відтак, захисник вважає вищезгаданий відеозапис події, зафіксований нарізкою кількох різних відеофайлів, недопустимим доказом у цій справі, жодних інших належних доказів винуватості його підзахисного не має, а відтак усі інші сумніви повинні трактуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За таких обставин, оскільки долучені поліцейським до справи матеріали є неналежними та недопустимими доказами, що спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу згаданого адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та доводи його захисника, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, між іншим, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 59 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції) передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що він із ОСОБА_1 разом працюють в місті Буську на заводі «Фіднова», після роботи останній випив пляшку безалкогольного пива «Балтика 0», після чого поїхали на АЗС «ОККО», де їх зупинили поліцейські, безпідставно запідозривши в стані сп`яніння. Також поліцейські категорично відмовили ОСОБА_3 в залученні адвоката та ознайомленні з матеріалами справи. Поліцейські вели відеозапис події перервано, час від часу спілкувались із ними, потім кудись відходили, включаючи та відключаючи відеокамеру.

Згідно вимог пункту 5 Розділу ІІ та пункту 2 Розділу ІІІ Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення.

Натомість, в порушення приписів зазначеної інструкції відеозйомка відбувалась з переривами протягом певного часу, а долучений до матеріалів справи відеозапис події містить нарізку відеофайлів, що не відповідає часу інкримінованої події.

Крім того, відповіно до наданих суду відеозаписів із нагрудної бодікамери поліцейського в порушення вимог статей 8, 59 Конституції України та статті 268 КУпАП не було залучено адвоката, якого ОСОБА_1 просив залучити, та на його клопотання про ознайомлення із матеріалами справи йому було категорично відмовлено поліцейським.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Згідно п. 4.2 цього Рішення Конституційний Суд України констатував, що КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших, що в даному випадку мало місце у вказаній справі.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно пункту 22 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Аналогічно, частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою висновки чи схожі неспростовані презумпції факту щодо відмови ОСОБА_1 у встановленому законом порядку від проходження ним огляду на стан сп`яніння після керування транспортним засобом, 15 червня 2021 року о 01 годині 29 хвилин, ураховуючи відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів цього та істотне порушення процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та фіксування його відмови від такого огляду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос