Справа № 264/1380/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Мирошниченко Юрій Михайлович, за участю секретаря судового засідання Прилепо Ю.О., потерпілої ОСОБА_1 , її представника адвоката Довженка В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисників Молчанова Р.Е. та Дорошенко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючий, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року представниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинені за таких обставин:

ОСОБА_2 02.02.2021 року о 15 годині вчинив домашнє психологічне насилля відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , у присутності дітей висловлювався грубою нецензурною лайкою, кричав на дітей;

02.02.2021 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 висловлювався нецензурною лайкою відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 в присутності їх спільних неповнолітніх дітей, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї;

05.02.2021 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 скоїв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї у присутності неповнолітніх дітей, а саме психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрози;

09.02.2021 року о 15 годині ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 , скоїв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї в присутності неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, а саме психологічного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою;

09.02.2021 року о 15 годині ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 скоїв психологічне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 в присутності неповнолітніх дітей та спричинив шкоду її психологічному здоров`ю;

19.02.2021 року о 15 годині ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 скоїв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї у присутності неповнолітніх дітей, а саме психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою;

24.02.2021 року о 09 годині ОСОБА_2 , знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , умисно вчинив дії психологічного характеру у відношенні колишньої дружини ОСОБА_1 , у присутності дітей висловлював на її адресу погрози та образи, чим скоїв насильство в сім`ї;

26.02.2021 року о 15 годині ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_3 скоїв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї у присутності неповнолітніх дітей, а саме психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою;

02.03.2021 року о 15 годині ОСОБА_2 вчинив домашнє психологічне насилля відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , в присутності дітей висловлювався грубою нецензурною лайкою, кричав на дітей;

05.03.2021 року о 13 годині ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , скоїв відносно колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Крім того, 06.04.2021 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким він о 15 годині того дня біля будинку АДРЕСА_3 скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , штовхав її та поводився агресивно, неадекватно, зневажав її та принижував її честі та гідність.

ОСОБА_2 винним себе не визнав. Стверджував, що на представлених потерпілою відеозаписах себе не ідентифікує. Наполягав на порушенні під час адміністративного розслідування його права на захист.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні навела обставини, які узгоджуються з протоколами про притягнення її колишнього чоловіка до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Вислухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд дійшов висновку про закриття справи, зважаючи на таке.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року і з огляду на це у випадку коли адміністративно-деліктне законодавство не регулює або недостатньо регулює окремі питання провадження у справах про адміністративні правопорушення, суд у цій справі буде покладатися на норми кримінального процесу, що регулюють подібні відношення.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у забезпеченні можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені чинним законодавством.

Концепт належної правової процедури, що закріплений, зокрема, у ст. 7 КУпАП, є одним із найзагальніших і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності. У доктрині вітчизняного процесуального права під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам і дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та реалізація нею права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, при підготовці до якого суддя відповідно до ст. 278 КУпАП, з-поміж іншого, повинен вирішити питання щодо того, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а при розгляді справи по суті з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, який складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Отже, значення протоколу про адміністративне правопорушення, як процесуального документа, полягає у тому, що він формалізує рішення особи, уповноваженої на його складання, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ , до правосуддя особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення, які посадова особа вважає встановленими, правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про адміністративну відповідальність та формулювання обставин правопорушення по суті є консистенцією всього протоколу.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків рішення особи, уповноваженої на його складання протоколу про адміністративну відповідальність, але й для дослідження обставин вчиненого правопорушення в суді, а також для реалізації права особи, яка притягується до адміністративної на захист.

Так, якщо мотив вчинення цього правопорушення не впливає на правильність його кваліфікації, то відсутність у сторони захисту відомостей про місце вчинення кримінального правопорушення, з-поміж іншого, позбавляє її можливості висловити свою думку щодо правильності визначення територіальної підсудності, а, отже, і впевнитися, що суд, який розглядає справу, є судом, встановленим законом, як цього вимагає ч. 1 ст. 6 ЄСПЛ.

Як убачається з матеріалів цього провадження, протоколи від 10.03.2021 року щодо подій 02.02.2021 року (серії НОМЕР_2 ) та 02.03.2021 року (протокол серії ВАБ №614421) не містять відомостей про місце вчинення правопорушення, що є істотним недоліком, який знеціню процесуальне значення цих документів.

Із системного аналізу норм КУпАП вбачається, що процесуальні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються уповноваженим суб`єктом під час його складання.

Разом з тим, за твердженням ОСОБА_5 , поліцейськими, які складали щодо нього протоколи за десятьма першими епізодами, наведені вище приписи закону дотримані не були. Адміністративне розслідування мало формальний характер, його вимога щодо участі в ньому захисника виконана не була. При цьому відеофіксація оформлення протоколів не здійснювалась, а отже твердження ОСОБА_5 з цього приводу залишається неспростованим.

Крім того, відповідно до статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, законодавцем визначено строк, протягом якого уповноважені особи повинні здійснити дії зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме двадцять чотири годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для складення протоколів про адміністративні правопорушення стали заяви потерпілої про неправомірні дії її колишнього чоловіка відносно неї та її дітей, датовані 02.02.2021 року, 05.02.2021 року, 24.02.2021 року, 01.03.2021 року (5 заяв), 04.03.2021 року, 05.03.2021 року та 06.04.2021 року. Натомість всі протоколи про адміністративні правопорушення, за виключенням останнього, складені 10.03.2021 року, тобто поза межами строків, передбачених ст. 254 КУпАП. При цьому, матеріали справи не містять даних про те, що у особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, були ОСОБА_6 якісь труднощі з виявленням правопорушника і не зазначено причин спливу значного проміжку часу між виявленням особи правопорушника і часом складення протоколу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з нормами доказового права умовами допустимості доказів є:

одержання фактичних даних із належного процесуального джерела;

одержання фактичних даних належним суб`єктом;

одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку;

належне оформлення джерела фактичних даних.

Протерпіла продемонструвала суду відеозаписи з камери стільникового телефону, який надала суду для огляду з метою зіставлення часу здійснення відеозаписів з часом вчинення правопорушень, зазначеним у протоколах.

Горнаков заперечував проти автентичності відеозаписів та наполягав на технічній можливості маніпуляцій з часом їх здійснення.

Смартфон, яким користується потерпіла є сучасним комунікатором, який поєднує функції надання стільникового зв`язку з виконанням широкого спектра додаткових функцій і можливостей, забезпечуваних відкритими операційними системами й додатками, та має риси персонального комп`ютера.

Нормами КУпАП не визначено порядок отримання доказів, джерелами яких є засобм телекомунікації. Водночас статтею 168 КПК України передбачено, що у разі необхідності копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, воно здійснюється із залученням спеціаліста. Однак у цій справі такий спеціаліст не залучався, оскільки потерпіла та її представник вважали, що спеціальні знання для дослідження інформації, яку містить смартфон, не потрібні.

За таких обставин сумніви ОСОБА_5 щодо релевантності цієї інформації наведеним у протоколах про адміністративне правопорушення подіям не можна вважати нерозумними. Тож з огляду на вказані правила збирання доказів та види їх джерел, зроблені потерпілою та надані нею до суду відеозаписи зі смартфона, що знаходиться у її користуванні, попри те, що вони містять сцени відвертого психологічного насилля, не можуть вважатися належними та допустимими доказами обставин, наведених у конкретних протоколах.

Зважаючи на це, та, беручи до уваги вкрай неприязні відношення між сторонами конфлікту, остаточне рішення за цими епізодами не може ґрунтуватися виключно на показаннях потерпілої.

Щодо подій 06.04.2021 року суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Системний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що порушення справи про адміністративне правопорушення вчинюється за наслідками адміністративного проступку. Рішення повноважної особи щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності закріплюються складанням протоколу, що є єдиною підставою для розгляду адміністративної справи про будь-яке правопорушення. Інші документи не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не лише ключовим доказом у справі, а й актом притягнення особи до адміністративної відповідальності, в якому формулюється висунуте проти неї обвинувачення, що вимагає особливого ставлення до процедури його складання.

Статтею 259 КупАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, зокрема, в поліцію поліцейським.

Згідно зі ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, допускаються адміністративне затримання особи, в тому числі з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим.

Про адміністративне затримання складається протокол, вимоги до якого передбачено ст. 261 КУпАП. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, визначені пунктом 1 частини другої статті 262 КУпАП, проводиться уповноваженими посадовими особами органів поліції.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» до превентивних поліцейських заходів відноситься обмеження пересування особи. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

За змістом ст. 37 цього Закону обмеження пересування особи є її затриманням. Відлік часу утримання затриманої фізичної особи в спеціально відведених для цього приміщеннях рахується з моменту її фактичного затримання. Визначення терміну «фактичне затримання», міститься у ст. 208 КПК України, згідно з якою особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Як убачається з наданих поліцією та обвинуваченим відеозаписів, ОСОБА_5 неодноразово заявляв про бажання скористатися правовою допомогою. Однак, у відповідь поліцейський пропонував йому звернутися до свого адвоката, який, за словами, ОСОБА_5 був зайняти у судовому процесі. При цьому на запитання ОСОБА_5 щодо того, чи може залишити місце події, поліцейський відповідав забороною, вимагаючи від обвинуваченого залишатися поруч.

Таким чином, ОСОБА_5 на момент складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення був фактично затриманим, проте його право на захист не було забезпечено. З огляду на це судження про те, що він не був позбавлений можливості скористатися послугами адвоката, запросивши його самостійно, є неспроможним.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про те, що загальну справедливість процедури досудового адміністративного розслідування щодо обвинуваченого було непоправно порушено у зв`язку з обмеженням його доступу до правової допомоги під час притягнення до адміністративної відповідальності. Виходячи з цього, та, беручи до уваги згадані вище дефекти доказової бази у цій справі, суд вимушений констатувати недоведеність обставин, наведених у протоколах про адміністративні правопорушення, і на цій підставі закрити провадження.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України закрити внаслідок недоведеності події адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко