Справа № 504/1639/21
Номер провадження 3/504/874/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з в/ч НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, старшого помічника начальника штабу в/ч НОМЕР_1 з кадрів та стройової частини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Южненським МВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_3 ,

за ст. 172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021р. командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №85 від 05.03.2021р. відносно ОСОБА_1 , суть якого полягає в наступному.

З 2013 року по теперішній час старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді старшого помічника начальника штабу в/ч НОМЕР_1 з кадрів та стройової частини штабу в/ч НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ (далі Статут), ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Старший лейтенант ОСОБА_1 обіймає посаду старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини штабу в/ч НОМЕР_1 . У його підпорядкуванні знаходиться діловод частини. Діловод в мирний та воєнний час відповідає за своєчасне відпрацювання документів з питань нетаємного діловодства, відповідно до вимог керівних документів з ведення діловодства у ЗСУ, та підпорядковується старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини штабу в/ч НОМЕР_1 .

30.04.2021р. о 09:00 год. командиром в/ч НОМЕР_1 на ранковому шикуванні було виявлено відсутність контролю за виконанням телеграм у в/ч НОМЕР_1 . Відомості з приводу відпрацювання телеграм, подані на вимогу командира в/ч НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 вказують на великий обсяг невиконаних телеграм із значним пропуском терміну виконання (виконавці відповідних телеграм:старший лейтенант ОСОБА_3 , лейтенант ОСОБА_4 , старший матрос ОСОБА_5 ) та більше того не повністю відповідають дійсності, оскільки деякі телеграми були відпрацьовані (виконавець старший лейтенант ОСОБА_6 ), однак не викреслені із переліку невиконаних телеграм через необачність старшого лейтенанта ОСОБА_1 . Контроль за проведенням службових розслідувань не здійснюється, що робить неможливим вчасне притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності. За контроль за виконанням телеграм відповідають підпорядковані старшому лейтенанту ОСОБА_1 особи, а саме діловод частини, який доповідає про стан виконання телеграм своєму безпосередньому начальнику, який у свою чергу доповідає командиру в/ч НОМЕР_1 . Відповідно, старшим лейтенантом ОСОБА_1 не було організовано: роботу підлеглих осіб, правильне ведення звітності, вчасне надання доповідей щодо стану виконання телеграм. Рапортів на ім`я командира щодо стану виконання документів не надходило, усні оголошення старший лейтенант ОСОБА_1 не робить, ніяких дій щодо запобігання прострочення терміну виконання ним або під порядковими особами не вчинялося. Контроль за виконавчою дисципліною та підлеглим особовим складом, як активна діяльність із відповідності існуючого стану справ ідеальному результату ним не здійснювався.

Як наслідок, старшим лейтенантом ОСОБА_1 порушено власні функціональні обов`язки з контролю за підлеглими особами, чим порушено ведення звітності по невиконаним телеграмам, невчасного надання інформації щодо стану справ по службах військової частини НОМЕР_1 командуванню вищого рівня.

Таким чином, ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду старшого помічника начальника штабу в/ч НОМЕР_1 з кадрів та стройової частини, діяв недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів, законів та інструкцій, допустив недбале ставлення до військової служби, а саме не здійснював контроль за виконавчою дисципліною та підпорядкованим особовим складом, що призвело до наявності значного прострочення термінів виконання телеграм, відсутності підсумків по службовим розслідуванням, знищенню взаємодії із командуванням вищого рівня, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що твердження у протоколі про відсутність контролю за виконанням телеграм не відповідає дійсності, оскільки в самому ж протоколі зазначається, що на вимогу командира були подані відомості, які вказують на великий обсяг невиконаних телеграм із значним пропуском терміну виконання, що само по собі суперечить твердженню про відсутність контролю з його боку. Стосовно того, що ним нібито не здійснено контролю за тим, що телеграми були відпрацьовані, однак вчасно не викреслені із переліку невиконаних, ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 01.05.2021р. телеграма старшого лейтенанта ОСОБА_6 не була викреслена із переліку та знята з контролю, оскільки ОСОБА_6 принесла виконаний документ до стройової частини тільки 30.04.2021р. і відповідно до командира частини цей документ попав у той день лише після 16:30 год. разом із переліком невиконаних телеграм (телеграма або інший документ вважається виконаним і списується з контролю тільки тоді коли на ньому зазначена позитивна резолюція командира частини). Переглядаючи папку у суботу 01.05.2021р. він побачив в ній виконаний документ ОСОБА_6 і у подальшому викреслив його та зняв з контролю. Інші твердження в протоколі стосовно того, що ним не було організовано роботу підлеглих осіб, правильне ведення звітності, вчасне надання доповідей щодо стану виконання телеграм тощо, взагалі не підтверджуються жодними матеріалами. Щодо дій по запобіганню прострочення термін виконання документів вважає, що це не є його компетенцією та компетенцією підпорядкованого йому особистого складу, за винятком документів, які були доручені особисто йому.

Судом було здійснено виклик особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а саме командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення з метою глибшого розкриття ступеню вини ОСОБА_1 та обставин вчиненого правопорушення.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, вислухавши пояснення ОСОБА_1 суддя приходить до наступного.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.2 ст.172-15 КУпАП, передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція ст.172-15 КУпАП є загальною та не містить конкретизації бездіяльності відповідних військових службових осіб. При цьому основним об`єктом посягання є правовідносини безпосередньо військової служби.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Тобто, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні покликання на конкретні обов`язки, що передбачені законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, які наявні у ОСОБА_1 та до яких останній би поставився недбало, що не дає можливості встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП. При цьому, не зазначено, які обов`язки не виконав ОСОБА_1 , яким нормативним актом передбачено виконання цих обов`язків та покладення їх виконання на ОСОБА_1 , строки їх виконання, тощо.

Разом із тим, ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані доданими до нього матеріалами належним чином не підтверджено, що ОСОБА_1 на час складання протоколу як військова службова особа неналежно виконував організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки, тобто недбало поставився до військової служби.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаних підстав суд надає критичну оцінку письмовим поясненням командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, всі встановлені судом обставини, в своїй сукупності, дають судді змогу зробити висновок про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.247, 283 ч.1 п.3, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан