Справа № 203/788/19
Провадження № 3-в/0203/8/2021
ПОСТАНОВА

12 квітня 2021 р. Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді - Підберезного Г.А.

при секретарі - Свириденка І.С.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Міністерства юстиції майора внутрішньої служби Шеметова А.О. про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2019

, суд -

В С Т А Н О В И В :

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся начальник Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Міністерства юстиції майора внутрішньої служби Шеметов А.О. з поданням про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2019, посилаючись на те, що 10.04.2019 до Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшла для виконання постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2019 р. стосовно ОСОБА_2 ..

В цей же день працівниками уповноваженого органу з питань пробації за адресою проживання порушника був направлений виклик на ім`я ОСОБА_2 до Центрального районного сектору для ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт та отримання направлення на об`єкт відбування стягнення, але за викликом порушник до органу пробації не прибув.

За результатами перевірки працівників Центрального районного сектору 17.04.2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що за вищезазначеною адресою громадянин ОСОБА_2 більше як три роки не проживає. В подальшому неодноразовими виходами працівниками органу пробації та Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області встановити місце проживання порушника не виявилося за можливе.

За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Дніпропетровської області зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

За даними інтегрованої інформаційно-пошукової системи Національної поліції України порушник ОСОБА_2 додатково значиться проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області встановлено, що порушник ОСОБА_2 мешканцям будинку за вказаною адресою невідомий.

Відповідно до ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення Центральним районним сектором до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 03.05.2019 р., 30.08.2019 р., 25.06.2020 р. та 10.12.2020 р. надсилалися матеріали стосовно ОСОБА_2 для вирішення питання пов`язаного з неможливістю виконанням постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2019 р.. Постановами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2019 р., 25.09.2019 р., 31.07.2020 р. та 21.12.2020 р. відповідно, в задоволенні подань органу пробації було відмовлено.

За поданням Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 30.09.2019 р. було винесено постанову про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 .. Станом на теперішній час місце перебування порушника не відоме, згідно довідки Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області працівниками поліції проводиться комплекс заходів щодо встановлення місця його перебування.

Згідно зіст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як передбачено ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені вКК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч.1ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Визначений у ч. 1ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернута до виконання.

Законом визначений чіткий перелік випадків, у разі настання яких, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, а саме: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Норми ч.3,4 ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку , та на яку у своєму поданні посилається орган пробації, вказуть на те, що перебіг давності переривається якщо особа ухиляється від відбування покарання, або вчиняє інший злочин.

Сам факт того, що фактичне місце проживання чи перебування порушника невідоме не є підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, оскільки звернення до суду з вказаним поданням знаходиться в причинному зв`язку з наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду. Підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування правопорушника, оскільки така відсутність може бути тимчасовою та/або з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

З матеріалів особової справи ОСОБА_2 вбачається, що останньому відомо про існування постанови у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак до органу пробації правопорушник не з`являється, що може свідчити про його ухилення від відбування суспільно корисних робіт.

На підставі викладеного, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.245,304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Міністерства юстиції майора внутрішньої служби Шеметова А.О. про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2019 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена потягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Г.А. Підберезний