П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/852/21

Провадження №3/943/455/2021

18 серпня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., захисника Гобечії І.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера за інвалідністю, який проживає у АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №028693 від 27.04.2021, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 27 квітня 2021 року о 16 год. 45 хв. по вул. Центральній у селі Соколівка Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21072», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння водій пройшов на місці зупинки із застосуванням приладу алкотестера «Драгер» о 16 год. 56 хв.), чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, будучи представленим повноважним захисником - адвокатом Гобечією І.Т., який у судовому засіданні винуватість свого підзахисного у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення категорично заперечив та просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу вищевказаного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів такого стану. Зокрема, покликається на незаконну та безпідставну зупинку транспортного засобу, відсутність жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Також у вину його підзахисного ставиться керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за наслідками його освідування на місці зупинки транспортного засобу. Проте із долученого до справи відеофайлу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на приладі «Драгер» та «заявив, що їдемо в лікарню», оскільки не довіряв приладам поліцейських. Також із представленого відеозапису чітко слідує те, що його працівники поліції почали доставляти на службовому автомобілі до медичного закладу, але в салоні автомобіля поліцейські чинили тиск на його підзахисного, щоби не везти його в лікарню, схиливши до проходження освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», що безспірно свідчить про порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а тому результати такого огляду слід визнати недійсними як недопустимі докази. Крім того стороною захисту заявлялось клопотання про виклик в судове засідання поліцейського Качмара І.Г. для його допиту в якості свідка з метою з`ясування вищенаведених порушень освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, однак свідок в судове засідання не з`явився. Відтак захисник вважає, що огляд його підзахисного на стан сп`яніння проведено із грубими порушеннями вимог законодавства, оскільки відеозапис події вівся перервано: не з початку зупинки транспортного засобу підзахисного та не до кінця його спілкування з поліцейськими, а після знаходження водія на вулиці та не стосується інкримінованої події по датованих відеофайлах. Більше того, як слідує із роздруківки чеку алкотесту «Драгер» відсутній підпис ОСОБА_1 у графі «підпис особи, яку тестують», що вказує на його незгоду із результатами такого огляду та є підставою і обов`язком поліцейського направити останнього на відповідне освідування у найближчий медичний заклад, про що спочатку події й наполягав ОСОБА_1 , про що також убачається зі згаданого відеозапису події. Відтак, захисник вважає вищезгадану роздруківку приладу «Драгер» недопустимим доказом у цій справі, жодних інших належних доказів винуватості його підзахисного не має, а відтак усі інші сумніви повинні трактуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За таких обставин, оскільки долучені поліцейським до справи матеріали є неналежними та недопустимими доказами, що спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу згаданого адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Нормою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зокрема, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до п. 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом). З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 Розділу ІІ цієї Інструкції).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння абоперебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

В силу вимог п. 5 цієї Постанови підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Як убачається із матеріалів справи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема пристрою газоаналізатора «Драгер».

Однак із долученого до справи відеофайлу №0000000__0017 чітко убачається те, що після роз`яснення ОСОБА_1 необхідності його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, останній відмовився пройти огляд на приладі «Драгер» та «заявив, що він не буде дути, їдемо в лікарню». Також із указаного відеозапису слідує те, що ОСОБА_1 присів у службовий поліцейський автомобіль та працівники поліції почали доставляти його до медичного закладу, але в салоні автомобіля поліцейські повторно переконували останнього щодо проходження освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», що безспірно свідчить про порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а тому результати подальшого огляду останнього за допомогою пристрою газоаналізатора «Драгер» слід визнати недійсними.

Крім того, як убачається зі згаданої роздруківки газоаналізатора «Драгер» (чек від 27.04.2021), що вона не містить підпису водія чи його засвідченої відмови від підпису в графі «підпис особи, яку тестують», що може свідчити про його незгоду із результатами такого огляду, на що об`єктивно покликається сторона захисту. Відтак наведені обставини в сукупності вказували на обов`язок поліцейського для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у відповідності до приписів п. 7 Розділу І п. 6 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008.

З метою всебічного та об`єктивного з`ясування обставин щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 27 квітня 2021 року в стані алкогольного сп`яніння та спростування його доводів у протилежному, судом викликався для допиту в судовому засіданні як свідок поліцейський ОСОБА_2 , який на виклик суду не з`явився, про що в справі наявна розписка вказаного свідка.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших, що в даному випадку мало місце у вказаній справі.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно пункту 22 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічно, частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою висновки чи схожі неспростовані презумпції факту щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 27 квітня 2021 року о 16 годині 45 хвилин, ураховуючи відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів цього та істотне порушення процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос