Провадження №: 3/752/6002/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю. Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.04.2021 о 06 год. 25 хв. у м. Києві на вул. Деміївська, 43, керував автомобілем «Заз Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Зауважив, що його працівники поліції зупинили без причини, оскільки він не порушував ПДР. Протокол про адміністративне правопорушення не підписував. Огляд на місці за допомогою приладу «Drager» проходив, однак з результатом згоден не був, оскільки алкоголю не вживав. Просив працівників поліції надати йому можливість пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак йому було відмовлено.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Губський К.О. у судовому засіданні просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказав на відсутність діючої сертифікації приладу «Drager» та порушення працівниками поліції процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння. Зокрема стверджував, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та на чеку приладу «Drager» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, чим порушено право ОСОБА_1 на захист. У протоколі неправильно зазначено час проведення огляду на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, не забезпечено можливість ОСОБА_1 пройти відповідний огляд у лікаря нарколога. Відеозапис з камери поліцейського носить фрагментарний характер, а тому є недопустимим доказом.

У судовому засіданні захисник Богомолов О.С. підтримав клопотання захисника Губського К. О. Стверджував, що підписи у протоколі та чеку приладу драгер виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. ОСОБА_1 не було роз`яснено прав працівниками поліції. Прилад «Drager», за допомогою якого проводився огляд, станом на квітень 2021 року не був сертифікованим. Зазначив, що на відеозаписі наявна неприпустима поведінка поліцейських, відео переривається, на ньому відсутня частина, де особа виявляє бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря. Копії документів за результатами огляду ОСОБА_1 не вручалися. Таким чином, на думку захисника, відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045240 від 19.04.2021, відповідно до якого на пропозицію співробітника поліції у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння - хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager»; результат тесту, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп`яніння з кількісним показником 1.54 %; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції на підтвердження зазначених у протоколі та результатах тесту обставин; копію сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також пояснення ОСОБА_1 та захисників Губського К.О. та Богомолова О.С., які вони надали у судовому засіданні.

Дослідивши вказані докази, надавши їм оцінку,суд вважає їх достатніми для доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суд вважає, що в даному випадку передбачену законом відповідальність повинен нести ОСОБА_1 .

На відео з нагрудної камери співробітника поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського підтвердив вживання алкоголю в кількості 400 г. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння погодився, результат тесту приладу «Drager» показав 1.54 %, що перевищує дозволену норму.

Обґрунтованих сумнівів у правильності результатів тестування у суду не виникає.

Так, відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" регламентовано, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

В даному конкретному випадку останнє калібрування приладу алкотесту № 6820 відбулось 02.11.2020, а тому воно чинне до 02.11.2021, при відбуванні досліджуваних подій - 19.04.2021.

Всі види газоаналізаторів "Drager Alcotest" зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що і свідчить про правомірність використання приладу "Drager Alcotest-6820" працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права під час складання протоколу, він не ставив підпис у протоколі та чеку приладу «Drager», а також, що йому не запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Право ОСОБА_1 на захист було належним чином реалізоване під час судового розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, де його інтереси представляли два захисники.

Будучи співробітником поліції, ОСОБА_1 було відомо про право пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога у випадку незгоди з результатами тесту приладу «Drager», однак він таким правом не скористався, в тому числі самостійно до лікаря не звертався.

Незазначення у протоколі точного часу проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не виключає наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису прямо визначено у ст. 266 КУпАП, а тому підстав вважати відповідний відеозапис недопустимим доказом суд не вбачає.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман