Справа № 462/4825/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 07.07.2021 року о 15 год. 00 хв. під час перевірки документів у пасажирів авіарейсу UB № 2108 сполученням «Хургада - Львів» була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянки США № НОМЕР_1 виданий 13.08.2020 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України дана особа надала додатково паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 13.03.2009 року Франківським PB ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Тому наявність паспорта громадянки США у громадянки України ОСОБА_1 є порушенням, оскільки вона відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянкою України. Відтак, даним фактом ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто здійснила незаконне перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Права особи, притягненої до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги ст. 63 Конституції України роз`яснені ОСОБА_1 при складанні адміністративного протоколу.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнала повністю, при цьому просила врахувати, що допустила таке порушення у зв`язку із незнанням вимог законодавства про правила перетину державного кордону України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суд зазначає, що відповідальність за подвійне громадянство законодавством не передбачена, однак при цьому враховує п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство», відповідно до якої, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, на ОСОБА_1 поширюється дія Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст. 2 цього Закону документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Статтею 3 цього Закону передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону.

Разом з тим, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в`їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Відповідно до п. 2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі паспорт громадянина України.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в`їзд на територію України громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов`язанні керуватись правовою нормою п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч. 1 ст. 3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 правил перетинання державного кордону громадянами України, що затвердженні постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документа громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроба незаконного перетинання державного кордону України у пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 239558 від 07.07.2021 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (з яких вбачається, що остання не заперечила факту вчинення адміністративного правопорушення, свою вину визнала);

-рапортами від 07.07.2021 року;

-копією паспорта громадянина США;

-копією паспорта громадянина України та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені у суді докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання у процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати їй адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: