Єдиний унікальний номер 463/9625/20
Провадження № 3/448/6/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., розглянувши матеріали справи, що надійшли за територіальною підсудністю з Личаківського районного суду м.Львова, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, заміжню, непрацюючу (зі слів),

за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - не з`явилась,

потерпіла особа ОСОБА_2

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10,63 Конституції України учасникам роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених суддею в ході розгляду справи:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №067055 від 29.09.2020 року, складеного інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП Коцаном О.Б., відомо, що 28.09.2020 о 23:00 год., у м.Львові, по вул.В.Великого, 27, водійка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL 3», реєстр.номер НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, недотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», реєстр. номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим своїми діями порушила вимоги п.2.3 «б» і п.13.1 Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась. На попередньому судовому засіданні просила закрити провадження відносно неї по даній адміністративній справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст.38 КУпАП.

Потерпіла особа ОСОБА_2 , в судовому засіданні зазначив, що винуватцем вищевказаної дорожньо-транспорної пригоди на його переконання є саме водійка транспортного засобу автомобіля марки «TESLA MODEL 3», реєстр.номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Просив суд таку визнати винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

ІІ. Оцінка Суду доказів та аргументів сторін, а також мотиви застосування Судом норм права:

Суд, заслухавши думки учасників справи, які брали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Із протоколу серії ДПР18 №067055 від 29.09.2020 року, складеного інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП Коцаном О.Б., відомо, що 28.09.2020 о 23:00 год., у м.Львові, по вул.В.Великого, 27, водійка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL 3», реєстр.номер НОМЕР_1 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, недотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», реєстр. номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим своїми діями порушила вимоги п.2.3 «б» і п.13.1 Правил дорожнього руху.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Реалізація цього принципу тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або штрафна) полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Як зазначено в ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на засадах суворого додержання законності і принципів презумпції невинності, згідно з якою особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведено і зафіксовано у встановленому законом порядку.

Поряд із загальними принципами, характерними для всього адміністративного процесу (законності, об`єктивної істини, рівності громадян перед законом, оперативності тощо), провадженню в справах про адміністративні правопорушення значною мірою більше, ніж іншим провадженням, властивий принцип економічності, що, однак, не означає, що справи повинні розглядатися поверхово.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, суд враховує положення ст.6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Кодекс України про адміністративне правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

В контексті наведеного Верховний суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі №308/8763/15-а

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067055 є 29 вересня 2020 року.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи по суті, зокрема станом на 20.07.2021 року, закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, що відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження в справі.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок судді є тотожним висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, зокрема: під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

ІІІ. Висновки Суду:

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, а ткож те, що на час розгляду справи в суді, тобто станом на 20.07.2021 року минули законодавчо встановлені строки, впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення (понад 9 місяців), провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП підлягає закриттю, з наведених вище мотивів та підстав.

При цьому, суд звертає увагу, що закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та не свідчить про відсутність події дорожньо транспортної пригоди, що не перешкоджає її учасникам вирішувати питання про відшкодування майнової шкоди, в тому числі в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства з урахуванням, при необхідності, матеріалів даної справи.

ІV. Розподіл судових витрат:

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись п.7 ст.247, ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 278, 283, 284,287-289 КУпАП, суд, -

постановив:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Судовий збір із ОСОБА_1 у розмірі 454 грн., стягненню не підлягає.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус