Справа № 732/634/21
провадження № 3/732/363/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області КарпинськаН.М., при секретарі Кирієнко Т.М., за участі особи, яка притягується до адміністративнох відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городня справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВПД № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,-

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2021 року о 20 годині 44 хвилин в м. Городня, по вул. Армійська в районі будинку № 58, ОСОБА_1 керував мотоблоком ZUBR 6В/ НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю, некоординація рухів, порушення мови) та від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КупАП.

У судовому засіданні, не оспорюючи викладені у протоколі обставини, ОСОБА_2 виразив свої заперечення щодо належності мотоблоку до транспортного засобу, подав технічні документи на мотоблок. Визнав, що вжив близько 200 гр розведеного спирту, однак рух мотоблоку був менше ніж 20 км/год. Наголошував, що було порушено порядок оформлення протоколу, один із свідків при оформленні матеріалів не розумів, що протокол складається саме відносно ОСОБА_1 , іншого свідка запросили на місце працівники поліції, на його думку, протиправно „по знайомству.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч.6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у статтях 286, 287, 289, 290 КК України, статтях 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за порушення встановлених правил. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Оскільки ОСОБА_1 рухався на мотоблоці в м. Городня по вул. Армійська,58, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому його твердження, що мотоблок не є транспортним засобом, за керування котрим настає адміністративна відповідальність, є необґрунтованими.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідок ОСОБА_3 (патрульний) у суді розповів, що ним здійснювалось патрулювання 24 квітня 2021 року у вечірній час в м. Городня. Виявлено, перебуваючи бідя магазину „Вега, що невпевнено їде транспортний засіб- мотоблок. Наздогнавши патрульним автомобілем, мотоблок під керуванням ОСОБА_1 був зупинений. Водій мав явні ознаки спяніння: запах алкоголю, некоординація рухів, порушення мови. Сам водій при оформленні протоколу зізнавався, що вживав спиртне, однак від проходження огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків. Оскільки мотоблок приводиться у рух за допомогою двигуна внутрішнього згоряння, він являється транспортним засобом, а його водій підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні стверджував, що не розумів, що ставить свій підпис за фактом правопорушення, зафіксованим відносно ОСОБА_1 . Така версія зявилась як захисна та є неспроможною для спростування зафіксованих на відеозаписі обставин.

Відеозаписом доводиться, що процедура пропозиції огляду на стан спяніння була доведена у зрозумілій формі і два свідки, анкетні дані яких зазначені у протоколі підтвердили це своїми підписами.

Отже, наведені дані надають можливість стверджувати, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КупАП.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати мотоблоком, взяв на себе відповідальність за виконувати обов`язків відповідно до вимог чинного законодавства України.

Водночас суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Так, для суду жоден з доказів не має наперед вирішального значення. Кожен доказ оцінюється окремо на допустимість, належність та всі разом у сукупності на достатність.

Положення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у пункті 3 якої визначено право поліцейського на зупинку транспортного засобу, якщо є підстави вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення. Такі підстави за встановленими обставинами справи у поліцейського були. А при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення були дотримані вимоги відомчих інструкцій. При цьому протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом та офіційним документом, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 як водієм порушення, відповідальність за яке настає за ч.1 ст. 130 КупАП.

Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, винність ОСОБА_1 у вчяиненні інкримінованого адміністративного правопорушення однозначно доводиться.

У ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, приймаючи до уваги особу правопорушника, відсутність у нього критичного ставлення до скоєного, а також зважаючи на характер правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. на користь держави /отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (Код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Карпинська