Номер провадження: 33/813/963/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Грицак Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто з судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень (а.с. 14).

23 червня 2021 року адвокат Грицак К.В. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду першої інстанції та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначено, що розгляд справи всупереч вимогам ст. 268 КУпАП був здійснений за відсутності ОСОБА_1 , про дату і час судового розгляду він не сповіщався, про факт винесення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 дізнався під час розгляду справи №947/10756/20. Крім того, зазначено, що наявну в матеріалах справи довідку про доставку SMS не можна вважати належним сповіщенням особи про дату і час розгляду справи, оскільки з жовтня 2019 року ОСОБА_1 не користується зазначеним номером телефону (а.с. 39-41).

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений лише у разі, якщо коли він пропущений з поважних причин.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи встановлено, що 07 жовтня 2019 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №163652, згідно якого ОСОБА_1 15.09.2019р. о 00.10 год. за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 88/1, керуючи автомобілем AUDI, номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, не надав перевагу в русі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 10.3, 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 , також в графі Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ним власноручно записано «з протоколом ознайомлений, додаткові пояснення наддам в суді» (а.с. 1).

Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 був повідомлений співробітниками поліції про розгляд адміністративної справи відносно нього в Приморському районному суді м. Одеси на 07 листопада 2019 року на 10 год. 00 хв., про що ОСОБА_1 розписався в даному протоколі (а.с. 1).

Згідно Довідки про доставку SMS, ОСОБА_2 сповіщений SMS-повідомленням про розгляд адміністративної справи в Приморському районному суді м. Одеси 07 листопада 2019 року на 10.00 год., за номером телефону, який він особисто надав працівникам поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 38098-761-80-61 (а.с. 13).

Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про складання відносно нього адміністративного протоколу за ст. 124 КУпАП та про слухання справи в Приморському районному суді м. Одеси 07 листопада 2019 року на 10.00 год., однак ОСОБА_1 протягом більш ніж півтора року не цікавився результатом розгляду даної справи, не вживав жодних заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, та жодним чином не реалізовував своє право на доступ до судового рішення та оскарження його в апеляційному порядку.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 зобов`язаний був цікавитись інформацією щодо складеного відносно нього адміністративного протоколу та рухом адміністративної справи учасником якої він є.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року була надіслана судом до реєстру 07 листопада 2019 року та оприлюднена на сайті реєстру 11 листопада 2019 року.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Суд також зазначає, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, спростовуються матеріалами справи, тому не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску такого строку, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання адвоката Грицак Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Грицак Катерини Василівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький