Справа № 264/2726/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Матвєєва Юлія Олександрівна, розглянувши подання начальника Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області Кобещанової Ю.Г., про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року до суду надійшло подання Кальміуського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови.

У обґрунтування подання зазначено, що розпорядження та копія постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя відносно ОСОБА_1 надійшли до Кальміуського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області 30 липня 2019 року, у той же день надіслано повідомлення до суду та виклик на 09 серпня 2019 року. 12 серпня 2019 року інспектором було перевірено факт мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Двері квартири ніхто не відчинив, було залишено виклик на 15 серпня 2019 року, сусіди повідомили, що останній мешкає за вищевказаною адресою. 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 було поставлено на облік в Кальміуському РВП, ознайомлено під підпис з довідкою щодо порядку та умов відбування стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, видано направлення до КП «МТТУ», згідно якого останній повинен був приступити до роботи 14 серпня 2019 року. Також останній повідомив, що у нього не має паспорта, мається тільки копія, та зобов`язався звернутися до паспортного столу з метою отримання паспорта. Між тим, ОСОБА_1 не було допущено до відбування суспільно корисних робіт, оскільки останній не має документів, що підтверджують його особу. У подальшому, ОСОБА_1 повідомив, що звернувся до відділу поліції про втрату паспорта, однак документів, що підтверджують цей факт, не надав. 15 жовтня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному та у підтвердження вказаного факту було надано копію виписки з амбулаторної картки. Надати пояснення не має можливості у зв`язку з травмою руки. 20 грудня 2019 року до Кальміуського РВП надійшло повідомлення з КЗ МЛ №5, в якої встановлено, що з 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався. Правопорушнику ОСОБА_1 було направлено виклики на 03 січня 2020 року, 20 січня 2020 року, однак останній не з`явився.

25 лютого 2020 року інспектором перевірено факт мешкання ОСОБА_1 за вказаною в постанові суду адресою, двері квартири ніхто не відчинив, було залишено виклик на 02 березня 2020 року. 02 березня 2020 року правопорушник прибув до Кальміуського РВП та письмово повідомив, що він не з`являвся до відділу пробації, оскільки мав спочатку травму руки, а потім травму ноги. До лікарні звертався не офіційно, тому документів підтверджуючих його звернення до лікарні не має. У зв`язку з хворобами, до паспортного столу не звертався. 23березня 2020 року, 07 та 27 квітня 2020 року від ОСОБА_1 знов надійшло повідомлення, що не з`являвся на виклики пробації за станом здоров`я, до лікаря не звертався, з тієї ж причини не звертався до паспортного столу. 28 травня 2020 року правопорушник ОСОБА_1 власноруч прописав, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не з`являвся за викликами до Кальміуського РВП без поважних причин, навмисно. Також повідомив, що документами з приводу отримання паспорту не займайся та займатися не буде у зв`язку з тим, що в нього не має коштів. У подальшому інспектором органу пробації знов здійснювалися виклики правопорушника, однак останній не з`являвся. 03 серпня 2020 року в ході телефонній бесіди з матір`ю правопорушника стало відомо, що останнього в даний час не має вдома, зобов`язалась, що її син з`явиться до Кальміуського РВП. 06 серпня 2020 року правопорушник ОСОБА_1 повторно надав пояснення, що не з`являвся за викликами без поважних причин. У 2021 році інспектором пробації проводилися аналогічні заходи щодо виклику ОСОБА_1 до органу пробації та відбування суспільно корисних робіт. Кальміуським РВП встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, однак станом на 11 лютого 2021 року встановлено, що останній за вказаною адресою не мешкає. У подальшому 06 травня 2021 року було перевірено факт мешкання правопорушника за адресою: АДРЕСА_2 , на момент перевірки останній був відсутній. Зі слів сусідки ОСОБА_2 , остання ОСОБА_1 не знає та ніколи не бачила, місцезнаходження його невідоме. 12 травня 2021 року перевірено факт реєстрації ОСОБА_1 за вищевказаною адресою та встановлено, що останній з 16 січня 2001 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи викладене, просили вирішити питання пов`язане з виконанням постанови, відповідно до ст.304 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд подання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду клопотання до суду не надавав.

Представник Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області в судове засідання не з`явився, подання підтримує.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі Озтюрк проти Німеччини від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень тазастосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як кримінальні у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме ст. 80, яка розміщена у розділі ХІІ Звільнення від покарання та його відбування і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що відомостей про те, що правопорушник навмисно ухиляється від відбування призначеного судом стягнення у виді суспільно-корисних робіт не представлено, тому перебіг строків давності виконання зазначеної постанови суду не застосовується. Перебіг строків давності не передбачений нормами КУпАП.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дослідивши матеріали подання, встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана з об`єктивних причин. Судом встановлено, що постанова по справі № 264/2726/19 відносно ОСОБА_1 прийнята до виконання в межах компетенції Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області; своєчасно надіслана на виконання до органу пробації; орган пробації прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 03 червня 2019 року не виконана на теперішній час; минуло більше двох років з моменту надіслання постанови на виконання; не було встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання. Отже, суд вважає за можливе застосувати по даній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 303, 304 КУпАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283-285, 294, 303, 304 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_2 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч.1 ст.183-1 КУпАП, призначеного постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 червня 2019 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області. ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд подання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду клопотання до суду не надавав.

Представник Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області в судове засідання не з`явився, подання підтримує.

Суддя: Ю. О. Матвєєва