Справа № 361/4907/21
Провадження № 3/361/4666/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, комерційного агента, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2021 року серії ДПР18 №509995, 16 травня 2021 року, об 11 год. 06 хв. на автодорозі Літки-Велика Димерка-Гоголів Броварського району Київської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAZDA 323F, н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну автодорогу Літки-Велика Димерка-Гоголів не надав перевагу в русі автомобілю RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі в напрямку смт.Велика Димерка, змусивши водія пригальмувати та різко змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду пояснив, що водій автомобіля, який рухався позаду нього спеціально додав швидкості автомобілю, щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_3 та перестроївся на зустрічну смугу руху. ОСОБА_1 винуватим себе у даній ДТП не вважає.

Дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2021 року серії ДПР18 №509995, письмові матеріали, встановлено, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 настає за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи дії ОСОБА_1 при складанні адмінпротоколу працівником поліції було кваліфіковано за ч.5 ст.122 КУпАП, однак фабула статті вказує на інший склад правопорушення передбачений ч. 4 ст. 122 КУпАП, що унеможливлює повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Тейксейра де Кастро проти Португалії та Шабельник проти України неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, зокрема, відсутні показання свідків, інші документи, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України судом не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції.

Суддя Радзівіл А.Г.