Провадження № 3/752/5762/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 335871 від 16.04.2021 року, ОСОБА_1 16.04.2021 року приблизно о 21 годині 40 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно - ОСОБА_2 , а саме - погрожувала фізичною розправою, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та показав суду про те, що дійсно був конфлікт з її сестрою. Ініціатором вказаного конфлікту є її сестра, якій постійно заважає її кіт , у зв`язку з чим вона постійно влаштовує сварки та викидає її речі.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Дьоміна С.С. звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у даній справі, посилаючись на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, пердбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки як вбачається з письмових пояснень, зокрема ОСОБА_4 , останній зазначив, що ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_2 , яка виражалась нецензурною лайкою та погрожувала викинути кота.

Потерпіла - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, захисника, вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Так, за змістом ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність особи настає за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 1 п. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї, однак в ході судового розгляду було встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв дії, внаслідок яких була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілій. Сам по собі протокол не може свідчити про те, що саме ОСОБА_1 здійснювала домашнє насилля, крмі того, з письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що саме ОСОБА_2 погрожувала ОСОБА_1 тим, що викине її особисті речі, а також її кота.

Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за статтею 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення свого ствердження не знайшли, у зв`язку з тим, що в ході судового розгляду не було встановлено вчинення ОСОБА_1 умисних дій фізичного характеру, внаслідок яких було завдано шкоди фізичному здоров`ю потерпілої - ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б стверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї фізичного характеру відносно своєї сестри, внаслідок чого було завдано шкоди фізичному здоров`ю останній, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина