Провадження № 33/801/573/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн на користь держави.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 о 22.30 год. 18.07.2020 по вул. В. Порика в м. Вінниці, перебуваючи в інтернет клубі «SKYNET», не вжив заходів щодо клієнта ОСОБА_2 , який перебував без засобів індивідуального захисту, а саме медичної маски, чим порушив правила карантину COVID-19, згідно з п.6 Постанови КМУ.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки останній не є власником інтернет клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і не має обов`язку щодо забезпечення дотримання карантинних норм на території закладу, а тому він не є особою, яка може бути суб`єктом адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП.

На час складення протоколу вказане приміщення інтернет клубу перебувало в оренді у ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди з ТОВ «КСК «Маяк ЛТД». Присутність ОСОБА_1 у вказаному клубі пов`язана з тим, що він виконував, за погодженням з власником клубу, разові роботи по демонтажу обладнання і меблів, так як фактично вказаний клуб не функціонував, діяльність якого була призупинена у зв`язку з карантинними обмеженнями, встановленими Постановою КМУ №211 від 11.03.2020. Наведене підтверджується інформаційною довідкою, виданою власником приміщення за №27 від 03.08.2020.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи було проведено у його відсутність, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише після повідомлення із державної виконавчої служби, після чого звернувся до державного виконавця та ознайомився з матеріалами справи, зокрема і з постановою суду першої інстанції, а саме 14 червня 2021 року, а апеляційну скаргу подано 23 червня 2021 року.

Вказані обставини підтверджується матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Також слід зазначити, що стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №728478, 18 липня 2020 року о 22 год. 30 хв. по вул. В. Порика в м. Вінниці, працівниками поліції було зафіксовано порушення ОСОБА_1 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що полягало у невжитті заходів щодо клієнта інтернет клубу «SKYNET» ОСОБА_2 , який перебував без засобів індивідуального захисту, а саме медичної маски.

Відповідно до статті 41 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу як на посадових осіб так і на громадян.

Обов`язок забезпечення засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, законодавчо покладений на суб`єктів господарювання.

За змістом частини другої статті 3 ГК України суб`єктами господарювання вважаються особи, які займаються підприємницькою діяльністю "для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку".

Тобто, із вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів того, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з інтернет-клубом «SKYNET» чи був посадовою особою, і що на нього був покладений обов`язок забезпечення засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, а тому протокол не може бути належним доказом на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, які б підтвердили чи спростували викладені в протоколі обставини, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність належними і допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даного приводу слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 44-3 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук