ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 Справа №607/12945/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Золочів Львівської області, працюючого в ТОВ «БК вся Україна», із вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 466867 від 06 липня 2021 року вказано: « 06.07.2021 року о 11 год. 30 хв. на А/Д с. Плотича, вул. Центральна водій керуючи т.з. «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді на нерегульованому перехресті не надав переваги у русі автомобілю «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП ».

Також суду надані письмові пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Байди А.М. в яких зазначено наступне: «В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, 06.07.2021 року о 11.30 год. встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись автомобілем ТОЙОТА КЕМРІ д.н.з. НОМЕР_1 , а саме здійснюючи маневр виїзду із вул. Центральна на головну дорогу у селі Плотича (нерегульоване перехрестя) допустив зіткнення із іншим автомобілем (іноземна реєстрація) під керуванням гр. ОСОБА_2 , чим на думку працівників поліції порушив правила ПДР. та як наслідок спричинив ДТП.

З даним «обвинуваченням» не погоджуюсь та вважаємо, шо воно є надуманим та необґрунтованим виходячи із матеріалів справи. Окрім цього, наведене у протоколі та його додатках не відповідає реальним обставинам.

На підтвердження наводжу наступні доводи та міркування.

Зупинившись перед виїздом на головну дорогу я переконався із тим. що відсутні будь які перешкоди для маневру виїзду, а саме відсутній автомобіль ліворуч на смузі для виїзду. В цей час на зустрічній смузі руху орієнтовно близько 150 м до перехрестя рухався вантажний автомобіль, який в сою чергу не перешкоджав моєму маневру так як був ще далеко і рухався по іншій смузі. У момент коли я закінчив маневр і мій автомобіль уже повністю знаходився на головній дорозі із за ватажного автомобіля на достатньо великій швидкості на зустрічну смугу руху виїхав автомобіль під керуванням гр. ОСОБА_3 та допустив зіткнення із моїм автомобілем.

Хочу зауважити, що на даній ділянці дороги обгін заборонено, зважаючи на наявність суцільної лінії розмітки, яку при складані схеми ДТІІ не було враховано працівниками патрульної поліції (додаються фото з місця ДТІІ). Окрім цього, на мою думку інший автомобіль рухався із значним перевищенням швидкісного режиму встановленого для населених пунктів, про що може свідчити віддаленість місця його повної зупинки від моменту зіткнення (на фото).

Таким чином, варто зазначити, що докази надані працівниками поліції зібрані

неналежним чином в супереч нормам КУпАП. а кваліфікація що ДТП було спричинено із вини обох водіїв є не обґрунтованою та неприпустимою.

Згідно ст. 251 КУпАП. доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у П.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 p. доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірині та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватостіособи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминучеперебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вищеописане свідчить про те. що ОСОБА_1 жодних адміністративних

правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП. не вчиняв, а тому прошу суд встановити істину по справі та притягнути до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_4 ».

В суді ОСОБА_1 пояснив, що вину в адміністративному правопорушенні не визнає.

В суді представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Байда А.М. пояснив, що повністю підтримує мотиви наведенні у письмових поясненнях. Крім цього зазначив, що працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів за ст. 124 КУпАП, не було враховано дійсних обставин ДТП, тому просить закрити матеріали у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приймаючи до уваги письмові пояснення та доводи представника надані в судовому засіданні, оглянувши матеріали адміністративного провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 124 КУпАП відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На підставі п. 16.11 Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

На думку суду обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466867 від 06.07.2021 року складеному стосовно ОСОБА_1 спростовуються матеріалами адміністративної справи зокрема:

- даними із схеми місця ДТП від 06.07.2021 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 липня 2021 року;

- письмовими поясненнями адвоката Байди А.М. від 16 серпня 2021 року;

- відомостями із постанови судді Тернопільського міськрайнного суду Тернопільської області від 12.08.2021 року, ЄУН 607/12977/21, котра 25.08.2021 року набрала законної сили з якої слідує, що Громадянин ОСОБА_2 06 липня 2021 року о 11 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Центральній с. Плотича, Тернопільського району не буї уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечно швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Саmгу», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1, 14.6 (а) Правил дорожнього руху. ОСОБА_2 в. судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП повністю визнав.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя розглядає справу в межах пред`явленого особі обвинувачення згідно протоколу про адміністративне правопорушення, та не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист.

В рішенні ЄСПЛ у справі Карелін проти Росії від 20.09.2009р. суд розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши у судовому засіданні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП а саме порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху, не доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 8, 62, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 124, 247, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій