Провадження № 3/161/4022/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.07.2021 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113279 та серії ДПР18 № 113280 від 16.06.2021 року, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113279 від 16.06.2021 року ОСОБА_1 , 16.06.2021 року о 02:30, керуючи транспортним засобом BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 9.2 «б» ПДР, при проїзді перехрестя вул. Карпенка-Карого вул. Конякіна, в м. Луцьку, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113280 від 16.06.2021 року ОСОБА_1 , 16.06.2021 року о 02:30, в м. Луцьку по вул. Лідавська, 2, в порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР, керував транспортним засобом BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та просив провадження відносно нього закрити.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, органом, який склав адміністративні матеріали було надано протоколи про адміністративні правопорушення (а.с. 1) та рапорт працівника поліції (а.с. 3).

Однак, жоден із вищевказаних доказів не підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Зокрема, матеріали справи не містять ані відеофіксації обставин, які передували складенню відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, ані пояснень свідків, які б підтвердили наявність в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук