ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/681/21 Номер провадження 33/814/544/21Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі Ряднині І.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Курінного А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 року

щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого головою СФГ «Злагода»,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17 000,00 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн 00 коп.

Як вбачається з постанови, 19 червня 2021 року о 14 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 в с. Сушки по вулиці Степовій Кременчуцького (Козельщинського) району Полтавської області, керував транспортним засобом ГАЗ 53, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат огляду 1,38 %, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з даним судовим рішенням його оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме він керував транспортним засобом, на відео не зафіксовано моменту зупинки. Крім того, у поліцейських не було підстав для проведення огляду, а сам огляд проводився за відсутності належної фіксації та з порушенням його прав. Також зазначає, що не відмовлявся від проведення повторного огляду у медичній установі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції посилався на те, що в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так як його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та відеозаписом вчинення адміністративного правопорушення.

Однак дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що суд першої інстанції належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до ст.266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак матеріали справи не містять доказів належної відеофіксацією технічними засоби проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння оскільки відповідний відеозапис з бодікамер переривався, що не заперечується показами самих поліцейських наданими при розгляді справи судом першої інстанції.

При цьому, не було дотримано норм ст. 266 КУпАП, щодо проведення огляду у присутності двох свідків в разі неможливості застосування засобів відеофіксації. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що проведення огляду в присутності одного свідка є порушенням норм ст. 266 КУпАП.

Зазначене вище свідчить про відсутність достатніх доказів про належне проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до норм чинного законодавства, що як наслідок унеможливлює оцінку обставин скоєння адміністративного правопорушення.

Крім того, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ОСОБА_1 керувавтранспортним засобом до моменту його зупинки, тоді як він дану обставину заперечує. При цьому, суду надано лише відео на якому зафіксовано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема посправам «Кобецьпроти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню. Постанову Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 рокущодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін