Номер провадження: 33/813/990/21
Номер справи місцевого суду: 496/2002/21
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського райсуду Одеської області від 02.06.2021 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента 4-го курсу Одеського Державного екологічного університету, інваліда 2-ої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладання стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнено на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 22.04.2021 о 06 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Jetta» з д.н.з. « НОМЕР_1 » по вул. Богачова кут вул. Пушкіна у с. Маяки Біляївського району Одеської області та при зустрічному роз`їзді допустив виїзд на смугу зустрічного напрямку руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 11183» з д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку без зміни напрямку руху, внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.3 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюючи доведеності його вини, вважає оскаржувану постанову необґрунтованою з огляду на наступне:

- судом не враховано того, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ої групи та відповідно до положень ст. 30 КУпАП до нього не може застосовуватись такий вид стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами;

- судом у постанові зазначено, що ОСОБА_3 надав письмові пояснення, однак під час розгляду справи у суді зазначені пояснення не оголошувались, чим порушив право ОСОБА_1 на захист;

- судом не враховано обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире каяття ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 в судові засідання апеляційного суду призначені на 30.07.2021 та 13.08.2021 не з`явились, не зважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань до суду не подавали, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржується питання щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд, на підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважає за недоцільним надавати оцінку висновкам суду 1-ої інстанції в цій частині.

Апеляційний суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 з приводу того, що суд під час розгляду справи не оголошував надані потерпілим ОСОБА_3 пояснення, оскільки відповідно до журналу судового від 02.06.2021 (а.с. 22-23) потерпілий ОСОБА_2 самостійно надавав пояснення відповідно до поданих ним письмових пояснень.

Окрім того, апеляційний суд вважає голослівними посилання ОСОБА_1 щодо неврахування судом 1-ої інстанції його щирого каяття та наголошує на тому, що така обставина відсутня, з огляду на те, що ОСОБА_1 не вибачився перед потерпілим, та не вчинив жодних дій щодо відшкодування витрат на лікування останнього.

Проте, апеляційний суд вважає слушними посилання ОСОБА_1 з приводу того, що він є інвалідом ІІ групи та відповідно до положень ст. 30 КУпАП до нього не може застосуватись такий вид стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, санкції ст.124 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При цьому, ч. 4 ст. 30 КУпАП визначено, що позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку зінвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 була додана копія довідки МСЕК про те, що останній 05.04.2021 був повторно оглянутий та йому була встановлена інвалідність 2-ої групи. З метою перевірки достовірності зазначеної інформації, до Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи був направлений запит.

Так, згідно із листом голови Київської МР МСЕК Лучук Д.Ю. дійсно був оглянутий повторно 05.04.2021 та йому була встановлена 2-га група інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи не містять підтверджень жодних виняткових обставин, передбачених ч. 4 ст. 30 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що судом 1-ої інстанції безпідставно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас, згідно із п. 9 ч.1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову суду 1-ої інстанції - змінити в частині накладення стягнення та стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 30, 40-1, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Біляївського райсуду Одеської області від 02.06.2021 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - змінити в частині накладення стягнення та стягнення судового збору.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Виключити із резолютивної частини постанови Біляївського райсуду Одеської області від 02.06.2021 рішення про стягнення із ОСОБА_1 судового збору та звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца