Справа № 451/1075/21
Провадження № 3/451/682/21
ПОСТАНОВА

іменем України

15 липня 2021 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №691737 від 15.07.2021, ОСОБА_1 12.07.2021 близько 03:00 год по місцю проживання, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 під час якого ображав її нецензурними словами, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, однак зазначив, що подія мала місце 13.07.2021 року близько 03:00 год, а не як зазначено в протоколі 12.07.2021.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить такого висновку.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, окрім самого протоколу, додано:

заяву ОСОБА_2 якою вона повідомила про вчинення стосовно неї домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_1 ;

письмові пояснення ОСОБА_2 , які відповідають обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення;

пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення та даними ним у суді добровільно, за власної згоди, які узгоджуються між собою, підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративні правопорушення, та в яких він визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Разом з тим, аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, судом встановлено, що відсутні дані, які підтверджують, що подія мала місце саме 12.07.2021.

Так, відповідно до наявного в адміністративних матеріалах рапорту, потерпіла повідомила 12.07.2021 0 19:19 год за номером 102 про застосування щодо неї її чоловіком фізичної сили. Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №691737 від 15.07.2021, ОСОБА_1 12.07.2021 близько 03:00 год вчинив інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі інформацію, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, якою встановлено особу правопорушника і діяння, що ставиться у вину особі.

Суд також не вправі самостійно змінювати будь-які внесені до протоколу відомості та відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Так, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що Відділенням поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області не подано належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП з підстав, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №691737 від 15.07.2021.

Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не здобуто достатніх та переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, тому суд доходить переконання, що в його діях відсутні подія і склад цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, Радехівський районний суд Львівської області,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Б. Куцик-Трускавецька