КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий в суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Головуючий в апеляційній інстанції: Іванова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Іванова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09.04.2021 близько 12:30 годині за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 15, голова ГО «Барви Життя» громадянка ОСОБА_1 проводила масові заходи, чим порушила п.п. 7 п. 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 22.03.2021 року №230, протокол засідання Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 01.04.2021 року №29 та протокол позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 20.03.2021року №11.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 , визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, провадження в даній справі закрито на підставі ст. 22 КУпАП, із звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю діяння з винесенням усного зауваження.

Судове рішення мотивоване тим, що до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», забороняється проведення всіх масових (розважальних, спортивних, соціальних, рекламних та інших) заходів, крім офіційних спортивних заходів, включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів України, та матчів командних ігрових видів спорту професійних спортивних клубів без глядачів за умови дотримання учасниками таких заходів відповідних санітарних і протиепідемічних заходів та здійснення обов`язкового щоденного контролю за станом здоров`я учасників, заходів з оцінювання якості освіти, тому визнав ОСОБА_1 винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Проте, суд враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого.

Таким чином, суд керувався ст. 22 КУпАП, відповідно до якої, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт посилається на те, що знаходячись під будівлею ГУ Національної поліції міста Києва, вона реалізовувала законне право на подачу заяви про кримінальне правопорушення, що судом першої інстанції не було взято до уваги.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник, адвокат Осколков І.Л. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задовольнити та скасувати постанову суду як незаконну.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення виходив з порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, відповідно до постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", при цьому, в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 проводила масові заходи, чим порушила пп.7 пункту 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до Підпункт 7 пункту 3-5 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 230 від 22.03.2021 року забороняється проведення всіх масових (розважальних, спортивних, соціальних, рекламних та інших) заходів, крім офіційних спортивних заходів, включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів України, та матчів командних ігрових видів спорту професійних спортивних клубів без глядачів за умови дотримання учасниками таких заходів відповідних санітарних і протиепідемічних заходів та здійснення обов`язкового щоденного контролю за станом здоров`я учасників, заходів з атестації здобувачів, заходів з оцінювання якості освіти.

Згідно роз`яснень МОЗ України до масових заходів відносяться заходи за участю більш як 20 осіб (у разі проведення заходів за участю до 20 осіб організатор забезпечує дотримання між учасниками фізичної дистанції не менш як 1,5 метра).

Таким чином, заходи можуть проводитися за участі обмеженої кількості людей.

В даному випадку фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, оскільки матеріалами справи не встановлено, чи проводились ОСОБА_1 саме масові заходи, так як сама ОСОБА_1 пояснила, що вона і декілька потерпілих прийшли до національної поліції для подачі заяви про кримінальне правопорушення, при цьому суд не має права самостійно редагувати обставини зазначені у протоколі, і так само не може відшукувати докази на користь особи, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Так, аналіз протоколу про адмінправопорушення дозволяє дійти висновку про фактичну відсутність складу й події адміністративного правопорушення, оскільки співробітниками поліції не доведено факту проведення масового зібрання громадян, не визначено його чисельності. Судом також не зазначено, з яких міркувань він дійшов висновку що проводився саме масовий захід з участю ОСОБА_1 .

Сповіщення про пікетування не підтверджує факт проведення масових заходів, оскільки пікет може проводитись як однією особою так і декількома.

Вищенаведені суперечності є підставою для висновку про те, що протокол складений відносно ОСОБА_1 у даній справі не є належним та допустимим доказом її винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

З наявної у справі відео - фіксації також не вбачається масового зібрання громадян, оскільки окрім ОСОБА_1 біля будівлі перебували декілька осіб.

Таким чином, вищенаведені докази містять у собі суперечності, на що суд першої інстанції уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про їх належність, допустимість та достатність.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Частиною третьою ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не доводиться сукупністю належних доказів, які б дали можливість констатувати, що її винуватість доведено поза розумним сумнівом, в зв`язку із чим постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року про закриття провадження у справі із звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю діяння з винесенням усного зауваження скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду І.В. Іванова