П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/948/21

05 серпня 2021 року смт.Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Битківський Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ДОП відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Чигером Т.О. 05 серпня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 045428 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 27 липня 2021 року о 19 год 00 хв в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, шарпанні за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що будь-якого насильства психологічного чи фізичного характеру щодо матері не застосовував. Вказав, що мати в силу свого похилого віку вигадує конфлікті ситуації і його постійно провокує.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена з наступних підстав.

Статтею 173-2 КУпАП визначено вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що не застосовував до матері ОСОБА_2 психологічного чи фізичного насильства, наполягав на тому, що між ними будь-якого конфлікту не було. Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких суд міг би прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять. Письмові пояснення ОСОБА_2 , які надіні слідчій Щербій М.І., не можуть бути визнані належним, допустимим і достатнім доказом, оскільки не перевірені судом безпосередньо з огляду на відмову ОСОБА_2 з`являтися до суду на розгляд справи, що підтвердив у судовому засіданні ДОП Чигер Т.О.

Більше того, за змістом письмових пояснень ОСОБА_2 , саме вона є ініціатором сварок із сином, оскільки не сприймає його взаємини з іншою жінкою.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Основними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 "Право на справедливий суд" Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у ній, шляхом співставлення фактично досліджених у справі обставин та доказів зі змістом обставин, які ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, прийти до висновку, чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Аналізуючи фактичні дані, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, так як надані суду докази не дають підстав для того, щоб зробити категоричний висновок про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив насильницькі дії фізичного чи психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський