ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/522/21 Справа № 199/7241/20 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 14 жовтня 2020 року о 21-15год. в м. Дніпро по вул. М. Малиновського 44, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та зазначає про поважні причини його пропуску, а саме, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутніть, а копію постанови він отримав лише 17.02.2021 року.

Також просить скасувати постанову суду першої інстанції, та постановити свою, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом було прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази, як факту керування ним транспортним засобом так і перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, зазначає, що під час складання протоколу працівниками поліції було грубо порушено вимоги закону та порядку направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння, що у своїй сукупності вказує на необхідність закриття провадження у справі.

Позиції учасників апеляційного процесу.

До апеляційного суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв.

Апеляційним судом було вжито процесуальних заходів для забезпечення присутності особи під час розгляду його апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення від 25.03.2021 року, яке направлялось на мобільний телефон ОСОБА_1 , який зазначено у апеляційній скарзі, а також неодноразові судові виклики від 26.03.2021 року та від 06.04.2021, які були направлені на адресу його мешкання, з повідомленням про вручення. Проте, з повідомлень, які повернулись до апеляційного суду слідує, що відправлення не вручене під час доставки. Таким чином, зазначена поведінка особи, що притягується до адміністративної відповідальності свідчить про його юридичну незацікавленість у наслідках розгляду апеляційної скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади;важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, на підставі ч. 2 ст. 268 КУпАП, враховуючи, що дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції в якому проголошувалось рішення суду, копію якого він отримав тільки 17.02.2021 року, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції та її скасування.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що викладене в постанові суду твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 порушень вищезазначених положень нормативно-правових актів, підтверджується матеріалами справи.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №022822 від 14 жовтня 2020 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.10.2020 року, а також відеозаписом, долученим до протоколу.

Як слідує з відеозапису, інспектор поліції за участю двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що останній відмовляється. При цьому також й відмовився пройти огляд з працівниками поліції в медичному закладі.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами ОСОБА_1 в тій частині, що у поліцейських не було належних та допустимих доказів факту керування ним транспортним засобом, а отже їх вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною, оскільки з рапорту співробітників поліції, які склали вищевказаний протокол, видно, що ОСОБА_1 керував вищезазначеним транспортним засобом та став учасником ДТП.

Аналогічно, під час розгляду даної справи судом першої інстанції, факт керування транспортним засобом було встановлено та підтверджено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за тих саме обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд також не може взяти до уваги й доводи ОСОБА_1 в тій частині, що у справі відсутні належні та допустимі докази перебування його в стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке порушення не ставиться йому в провину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зроблено висновок, який враховує апеляційний суд, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується матеріалами справи і висновки в цій частині є законними та обґрунтованими.

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок направлення водіїв для проведення огляду на стан сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затверджених постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року.

Як видно з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, що підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.10.2020 року.

Відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Вказані норми Інструкції повністю кореспондуються з п. 9 Порядку, відповідно до якого, проведення огляду водіїв транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі обов`язкове.

Як видно з рапорту співробітників поліції та підтверджується поясненнями ОСОБА_4 та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, в результаті ДТП за участю ОСОБА_1 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, співробітниками поліції висунуто законну вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у відповідності до п. 8 Розділу І Інструкції та п. 9 Порядку, на що ОСОБА_1 також відмовився.

Таким чином, дії працівників поліції повністю відповідають вимогам вищезазначеної Інструкції та Порядку. При цьому, відсутність акту огляду на стан сп`яніння або направлення для проходження огляду до закладу охорони здоров`я обумовлені виключно тим, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, як з застосуванням спеціальних технічних засобів, так і у медичному закладі, у зв`язку з чим, підстав для складення цих документів у співробітників поліції не було.

Відтак, доводи ОСОБА_1 в цій частині повністю спростовуються зібраними у справі про адміністративне правопорушення та дослідженими судом першої інстанції доказами у своїй сукупності, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун