Справа № 203/3020/21
Провадження № 3/0203/2054/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

30.08.2021 року Суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Смольняков ОО., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали справи про порушення митних правил, що надійшли з Дніпровської митниці Держмитслужби у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України,

в с т а н о в и в:

18.05.2021, о 12 год. 50 хвилин в зоні митного контролю залу відліт міжнародного аеропорту м. Запоріжжя під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 433 «Запоріжжя-Сабіха» ОСОБА_1 самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку(без заповнення митної декларації). Після перетину зеленої смуги, що позначає початок «зеленого коридору», та спрацюванню службового собаки «Балу», ОСОБА_1 під час опитування повідомив, що переміщує у наплічній сумці 24980 доларів США, що за курсом НБУ на 18.05.2021 перевищує норму для усного декларування, відповідно до постанови Правління НБУ від 02.01.2019 № 3, на 12840 доларів США. Валюта в еквіваленті 10000 Євро, тобто 12140 доларів США, пропущена гр. ОСОБА_1 . Громадянин письмово декларацію не заповнював, до інспектора з бажання задекларувати валюту не звертався, довідку про зняття валюти з власного рахунку не надав, на час перетину митного кордону України банківська довідка відсутня.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а саме перемістив через «зелений коридор» валюту в обсягах, що на 12840 доларів США перевищує встановлені обмеження для усного декларування.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , пояснив, що його довіритель був не знайомий з митним законодавством, щодо кількості перевезення валюти. Він не переховував валюту та відразу пояснив інспектору про її кількість. Однак, це вже було в зоні «зеленого коридору». Гроші ОСОБА_1 отримав від продажі квартири. Просив не конфісковувати вилучену митницею валюту.

Представник митниці просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення згідно з санкцією даної статті.

Заслухавши представника митниці та представника правопорушника, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 471 МК України, ст.ст.9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, суть якого полягає в порушенні встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами посадові особи цих підприємств.

Факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил №0221/11000/21 від 18.05.2021, поясненнями ОСОБА_1 .

Вказані докази в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, тобто перемістив через митний кордон України, обравши форму проходження «зелений коридор», валюту в обсягах, що перевищує встановлені обмеження для усного декларування, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 471 Митного кодексу України.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.471 МК України, у виді конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, суд приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі „Садоха проти України від 11 липня 2019 року (заява № 77508/11) на основі своїх попередніх рішень та сформульованих у них позицій зазначив, що:

- «захід у вигляді конфіскації, навіть якщо він має на увазі позбавлення майна, підпадає під сферу дії другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого державі дозволено здійснювати контроль за користуванням власності для забезпечення сплати штрафів» (§ 23);

- «адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку він перевозив через митний кордон. … Вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій»(§ 28);

- «гроші, які перевозив заявник, були отримані на законних підставах, і йому було дозволено вивезти їх з України, якби він заявив про це митним органам. Звідси випливає, що єдиною незаконною (але не кримінальною) поведінкою, у якій можна було б звинуватити його, була його нездатність подати митним органам письмову заяву про те, що він перевозив таку суму грошей через кордон»

- «суд нагадує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається, у цій справі, невиконання вимоги щодо декларування» (§ 31)

- «суд вважає, що такий захід як конфіскація не був призначений як відшкодування майнової шкоди оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів заявником але був стримуючим і каральним заходом за своїм фактичним призначенням(§ 32)

ЄСПЛ констатував порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки конфіскація всієї не задекларованої суми під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кошти від продажі квартири та гаражу, наміру приховати волюту від митного органу не мав та добровільно її надав, тому суд вважає, що застосування по даній справі додаткового покарання у вигляді конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил не буде відповідати загальним інтересам суспільства. Будь-яких доказів того, що валюта, яка переміщувалася через кордон України ОСОБА_1 , могла використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень, не надано, а держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів заявником.

За таких обставин, приймаючи до уваги практику ЄСПЛ щодо даної категорії справ з точки зору дотримання вимог Конвенції, яка гарантує право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном, а також закріплює положення про те, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті 471 МК України, без застосування конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 252, 283, 285, 294 КУпАП, ст.471 МК України, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0221/11000/21 від 18 травня 2021 року, а саме: 12840 доларів США, - повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Смольняков