Справа №491/989/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м.Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, при секретарі судового засідання Гула О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві заяву ОСОБА_1 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно заяви на ОСОБА_1 постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 5 січня 2021 року накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Проте, як зазначає заявниця, вона має на утриманні малолітню дитину віком 1 рік 10 місяців, яку виховує сама, що на її думку унеможливлює виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою.

Судом вказана заява була призначена до розгляду на «12» квітня 2021 року, про що було повідомлено особу, яка звернулася до суду з заявою.

При цьому, ОСОБА_1 у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, проте надала на адресу суду, письмову заяву (а.с.7), в якій просила справу розглянути за її відсутності, просила вимоги заяви задовольнити. Крім того, до заяви додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8), виданого 13 лютого 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відповідно до якого ОСОБА_2 13 лютого 2021 року вступила у шлюб з ОСОБА_3 та отримала шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Також, до заяви додано довідку-характеристику від 5 квітня 2021 року №1336 (а.с.9), видану Ананьївською міською радою, відповідно до якої ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1 , не працює, знаходиться у декретній відпустці, за час проживання у місті Ананьїв скарг та заяв на неї не надходило, компрометуючими даними міська рада не володіє.

Суд бере до уваги те, що статтею 304 КУпАП не визначено будь-якого процесуального порядку розгляду подання про вирішення питань, що виникають при виконанні постанови у справі про адміністративне правопорушення, зокрема не встановлено імперативних вимог щодо розгляду такого подання за участі правопорушника.

Крім того, навіть якщо брати до уваги загальні положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, то частиною 2 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 183-1 КУпАП, не віднесено до категорії справ, розгляд яких має відбуватися за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 12 квітня 2021 року, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому, суд розглянувши заву та додані до неї матеріали, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до положень частини 1 статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Як вбачається з заяви та доданих до неї матеріалів Ананьївським районним судом Одеської області 5 січня 2021 року було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Згідно статті 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Вказане відповідає положенням статті 129-1 Конституції України відповідно до якої судове рішення є обов`язковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень частини 1 статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 статті 300 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно частини 1 статті 325-1 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили.

Як вбачається з заяви Ананьївським районним судом Одеської області постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт було направлено до Ананьївського РС ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що має на утриманні малолітню дитину віком 1 рік 10 місяців, яку виховує сама, що на її думку унеможливлює виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, у зв`язку з чим звернулася до суду з даною заявою.

Проте, суд звертає увагу на те, що статтею 304 КУпАП визначено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З диспозиції статті 304 КУпАП вбачається, що нею не визначено перелік питань, які можуть вирішуватися судом при виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а також рішень, які можуть бути прийняти судом за результатами вирішення таких питань.

Водночас, з аналізу положень Розділу V. «Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень» Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо дійти висновку, що під час виконання постанови про накладення адміністративного стягнення суд може вирішувати наступні питання:

1)Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (стаття 301 КУпАП).

2)Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (статті 302 КУпАП).

3)Заміна стягнення у вигляді громадських робіт стягненням у вигляді штрафу або стягненням у вигляді адміністративного арешту (частина 3 статті 321-1 та стаття 321-4 КУпАП).

4)Заміна стягнення у вигляді виправних робіт стягненням у вигляді штрафу або стягненням у вигляді адміністративного арешту (частина 3 статті 322, стаття 325 КУпАП).

Слід звернути увагу на те, що одними з загальних принципів судочинства визнається принцип диспозитивності та змагальності процесу.

У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) від 8 квітня 2010 року, ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Зокрема у пункті 52 згаданого рішення зазначено, що: «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Згідно Правила 47 [16] Регламенту Європейського суду з прав людини кожна заява, про яку йдеться у статті 34 Конвенції, подається на бланку, наданому канцелярією, якщо голова відповідної секції не вирішить інакше. Вона має містити: a) ім`я, дату народження, громадянство, стать, рід занять та адресу заявника; b) ім`я, рід занять та адресу довіреної особи, якщо така є; c) найменування Договірної Сторони або сторін, проти яких подається заява; d) стислий виклад фактів; e) стислий виклад стверджуваного порушення (порушень) Конвенції та відповідних аргументів; f) підтвердження про дотримання заявником критеріїв прийнятності (вичерпання національних засобів правового захисту і правило щодо шестимісячного строку), викладених у пункті 1 статті 35 Конвенції; g) предмет заяви.

Зі змісту наведених норм та рішень вбачається, що звернення до суду має ініціювати перед судом вирішення конкретного питання, яке заявник вважає важливим та таким, що зачіпає його права та інтереси.

При цьому, заява ОСОБА_1 взагалі не містить будь-яких відомостей про те, яке саме питання, яке виникло при виконанні постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, має бути вирішене судом.

Враховуючи викладене, не має змоги прийняте будь-яке з передбачених КУпАП рішень за результатами розгляду подання, оскільки перед ним не порушено жодне з передбачених зазначеним кодексом питань, у зв`язку з чим суд вважає подання передчасним та необґрунтованим, що свідчить про те, що в його задоволенні слід відмовити.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно частини 1 статті 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 31-1 КУпАП визначено, що суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день.

Згідно частини 3 статті 31-1 КУпАП суспільно корисні роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законодавцем визначено порядок виконання адміністративного стягнення, а також категорії осіб, яким не може бути призначено таке стягнення.

Аналізуючи положення частини 3 статті 31-1 КУпАП можливо дійти висновку, що законодавцем було визначено обмеження щодо можливості призначення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт з об`єктивними обставинами, які унеможливлюють виконання особою такого стягнення, як то вік особи, вагітність.

При цьому, заява ОСОБА_2 не містить будь-яких відомостей про існування обставин, які б свідчили про наявність будь-яких об`єктивних причини, що унеможливлюють застосування до неї стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, передбачених ч.3 ст.31-1 КУпАП.

Зазначене також свідчить про необґрунтованість та безпідставність заяви ОСОБА_2 .

Слід також звернути увагу на те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення містить статтю 325-4 «Наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт».

До 28 серпня 2018 року зазначена стаття була викладена у наступній редакції «У разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може бути замінено штрафом або адміністративним арештом. Заміна громадських робіт штрафом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, передбачає можливість застосування штрафу. Розмір штрафу в такому разі визначається із розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян. Заміна громадських робіт арештом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, не передбачає можливості застосування штрафу. Строк арешту визначається із розрахунку, що одна доба арешту дорівнює п`яти годинам невідбутих громадських робіт, але не може перевищувати п`ятнадцять діб.».

Проте, 28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким статтю 325-4 КУпАП викладено в наступній редакції: «У разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.».

Тобто, як на момент винесення постанови від 5 січня 2021 року, якою на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення, так і на момент розгляду даної заяви, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачає можливості заміни адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт будь-яким іншим стягненням.

Крім того, слід звернути увагу на те, що навіть якщо вважати, що ОСОБА_1 клопотала перед судом про припинення виконання постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, то згідно статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Тобто, зазначеною нормою визначено вичерпний перелік підстав для припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яким, з урахуванням положень статті 247 КУпАП, є: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення (п.5 ст.247 КУпАП); скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність (п.6 ст.247 КУпАП); смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі (п.9 ст.247 КУпАП).

При цьому, заява ОСОБА_1 будь-яких відомостей про існування зазначених обставин не містить).

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно частини 1 статті 301 КУпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що Кодексом України про адміністративні правопорушення також не передбачено можливості відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Керуючись ст.ст.283-285, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Копію постанови направити до Ананьївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області та ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через Ананьївський районний суд Одеської області до відповідного апеляційного суду.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: О. О. Желясков

Постанова вступила в закону силу ______________.