Номер провадження: 33/813/768/21
Номер справи місцевого суду: 523/3593/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Воронова Є.Р.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шараг Ольги Вікторівни на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у відношенні за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2021 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Аліна С.С.) на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст.124 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454 гривень в дохід держави (а.с.42).

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Шараг Ольга Вікторівна направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає оскаржувану постанову протиправною та необґрунтованою, а адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 таким, що підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано письмових пояснень представника ОСОБА_1 наявних в матеріалах справи та відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження, в яких, як вважає апелянт, повідомляється, що автомобіль під керівництвом ОСОБА_2 здійснив виїзд на перехрестя на заборонене світло світлофору, і саме через це відбулось зіткнення автомобілів. Апелянт повідомляє, що 05 травня 2021 року Суворовським районним судом м.Одеси було винесено постанову у відношенні ОСОБА_2 , якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за порушення вимог ПДД, а саме виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Також, апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не врахував, що водій ОСОБА_1 виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору та зупинився перед поворотом ліворуч. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 було позбавлено права на отримання правової допомоги та доступу до правосуддя, адже після прибуття представника Шевченка С.В. до судового засідання 05 травня 2021 року, її не було допущено до участі у судове засідання з підстав відсутності довідки, яка б підтвердила, що ОСОБА_3 видужала після захворювання Covid-19, оскільки з 08 квітня 2021 року по 26 квітня 2021 року перебувала на лікарняному. Апелянт зазначає, що представником було запропоновано надати запитувану довідку в електронній формі, однак судом було відмовлено. Тому, апелянт просить суд скасувати постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 с.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.44-48).

06 липня 2021 року в судовому засіданні представник апелянта уточнила про те, що по вказаній транспортній пригоді було відкрито інше провадження та справу вже було розгляну відносно іншого учасника ДТП. Зважаючи на це, апеляційним судом було відкладено розгляд справи для виклику іншого учасника ДТП та витребування для огляду інших матеріалів з суду першої інстанції, відносно ОСОБА_2 .

В наступному судовому засіданні, ОСОБА_2 надав пояснення по вказаній транспортній пригоді та заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник ОСОБА_1 Шараг О.В. наполягала на задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 Шараг О.В., Одеський апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Керуючись п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 190704, 12.02.2021 року о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , рухаючись по вул. С.Палія, кут вул. Ак. Заболотного в м. Одеса, керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Ак. Заболотного, на регульованому перехрестіз вул. С. Палія, при повороті ліворуч не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 16.6 «Правил дорожнього руху» повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Оцінив докази за їх сукупністю, кваліфікував дії, що вчинив ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за такими ознаками, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд погоджується з такою позицією суду першої інстанції.

Відповідно до п.12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Згідно з п. 8.4 ПДР, сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.

Згідно з п.16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

З оглянутого відеозапису із місця ДТП, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 не надав перевагу у русі, яким керував ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 16.6 ПДР. В своїй апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що ОСОБА_2 виїхав на перехрестя уже на червоний сигнал світлофора, одна як вбачається з відеозапису, наявного в матеріалах справи, факту проїзду на червоний сигнал світлофора не є підтвердженим.

Таким чином, суд першої інстанції правильно оцінив наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та правильно дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 призвели до даного правопорушення.

Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові та були б підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2021 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шараг Ольги Вікторівни на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк