КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 14.10.2020 року о 02 год. 20 хв. по вулиці Прип`ятська, 24 в м. Києві керував транспортним засобом YAMAHA YA 50 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку визначався із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги пп. «а» п.2.9 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема вказує, що в протоколі не зазначено який саме огляд та порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві працівниками поліції.

Також, зазначає, що протокол складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою відповідно до тексту статті, розміщеному на офіційному порталі Верховної Ради України, не передбачено серед суб'єктів адміністративного правопорушення водіїв наземних транспортних засобів.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги адміністративного законодавства, зокрема право бути присутнім у судовому засіданні, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення апелянта, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, відеозаписі та роздруківці результатів тесту із застосуванням приладу «Драгер».

Зокрема, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 007846 від 14.10.2020 року, ОСОБА_1 14.10.2020 року о 02 год. 20 хв. по вулиці Прип`ятська, 24 в м. Києві керував транспортним засобом YAMAHA YA 50 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням приладу "Драгер", результат тесту 2,01 проміле.

Крім того, з матеріалів вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 із змістом роздруківки приладу`Драгер", протоколом, які останній підписав, жодних застережень щодо їх складання, процедури проведення огляду на стан сп`яніння та заперечень щодо результатів такого огляду не мав. Про свою незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння або про бажання пройти огляд у закладах МОЗ України не заявляв.

Також, ОСОБА_1 в протоколі зазначено, що останній зобов'язується не керувати транспортним засобом протягом 24 годин.

Зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" у присутності двох свідків, його ознайомлення з результатами огляду та відсутність будь-яких заперечень щодо цих результатів з боку останнього.

Щодо відсутності підтверджень про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи слід зазначити наступне.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто у випадках сповіщення особи про розгляд справи та за відсутності клопотання про відкладення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 направлялася судова повістка за адресою вказаною у протоколі. Крім того, клопотання про відкладення розгляду справи останній не подавав.

Твердження в апеляційній скарзі про те, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, є необгрунтованими, оскільки, в даному випадку у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції, за наявності яких поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Доводи про проведення огляду пристроєм, який був наданий ОСОБА_1 у відкритій упаковці з ознаками попереднього використання, а також щодо відсутності його у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відеозаписом з місця події.

Так, згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT(зокрема, Alcotest 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager SafetyAG & Co. KGaA, Німеччина, та видано сертифікат перевірки UA.TR.001101-17, виданий 05.10.2017 року, строк дії до 05.10.2027 року. Отже, вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку) за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Інструкцією з експлуатації газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" передбачено період між повірками не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Оскільки останнє калібрування спеціального технічного засобу, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_1 14.10.2020 року, було проведено 03.12.2019 року, що підтверджується даними з його роздрукованого показника, підстави вважати результати огляду недійсними відсутні.

Крім того, з відеозапису нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 було надано новий пристій для проходження огляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення водіїв транспортних засобів, як суб`єктів відповідальність яких за керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід вказати наступне.

Суд першої інстанції, в оскаржуваній постанові, надавши аналіз відповідним змінам до законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в правовій нормі ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальності водіїв транспортних засобів та, як наслідок, необхідність її застосування.

Разом з цим, необхідно також зазначити, що Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (далі - Закон №2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень (далі - Закон №720-IX).

У Розділі II Закону №720-IX зазначено, що "Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII. 1 липня 2020 року Закон №2617-VIII набрав чинності, а Закон №720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті "Голос України".

Зокрема, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом №2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплені у ст. 286-1 "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України №720-IX внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучено положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Відповідно до Роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №720-IX від 17 червня 2020 року, затвердженого на засіданні Комітету 15 липня 2020 року, Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ, тобто в редакції до 1 липня 2020 року.

Таким чином, з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIIІ , а стаття 286-I КК України виключена.

Отже, станом на 14 жовтня 2020 року (день вчинення) та на день перегляду постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року, чинним законодавством передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог пп. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" при проведенні огляну на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 007846 від 14.10.2020 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП, містить підписи свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук