КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/2008/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/987/21

15 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кулікової С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Як встановлено судом першої інстанції, 04.12.2020 року о 18 год. 20 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській, під час зміни напрямку руху, перестроювання ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку в результаті чого вчинив з ним зіткнення, в подальшому автомобіль «Фольксваген» здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Тобто порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. На підставі викладеного, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 001492 від 04.12.2020 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року визнано ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова є незаконною та прийнята з порушенням норм КУпАП, обставини, встановлені судом у постанові, суперечать матеріалам справи та не відповідають дійсності. Так, апелянт зазначає, що 04.12.2020 року о 18 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем «Кіа», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул.. Саперно-Слобідській в м. Києві. Попереду нього рухався автомобіль марки «Порше», при цьому він рухався у протилежному напрямку (здавав назад), незважаючи на наявність в смузі руху інших автомобілів. Оскільки відстань між автомобілем «Порше» та його автомобілем скорочувалась, він подав водію «Порше» звуковий сигнал з метою уникнення ДТП, ввімкнув поворот ліворуч, пропустив декілька автомобілів (переконався у безпеці руху), що рухалися в середній смузі та продовжив рух вже в середній смузі руху. Звертає увагу суду на те, що вказаний інцидент відбувся навпроти багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 перед заїздом на АЗС «Укрнафта». Після того, як його автомобіль порівнявся з автомобілем «Порше», стало зрозуміло, що останній проїхав з`їзд на другорядну дорогу, врегульовану дорожнім знаком 4.9 «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку». Вказаний знак встановлено безпосередньо перед заїздом на АЗС «Укрнафта».

Звертає увагу суду, на те, що він вже рухався в середній смузі руху на момент проїзду знаку 4.9. «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку», тобто маневр зміни рядності ним був остаточно завершений, що підтвердили свідки, які були допитані в суді першої інстанції. Рухаючись вже у середній смузі руху через 15 метрів після зміни смуги руху він відчув удар в переднє ліве крило свого автомобіля та побачив як ліворуч від нього на швидкості зрикошетив від його автомобіля в інший автомобіль «Ауді» автомобіль білого кольору марки «Фольксваген». Після цього останній вискочив на зустрічну смугу руху та зупинився. В той час автомобіль «Ауді» від удару з автомобілем «Фольксваген» зіткнувся з опорою освітлення.

Також зазначав, що схема місця ДТП складена з порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, оскільки у ній не зазначена ще одна смуга руху, не заповнена таблиця дорожніх умов та не зазначено назви об`єктів, зображених на схемі, не відображено відомостей гальмівного шляху до моменту зіткнення з автомобілем «Кіа» та до автомобіля «Ауді».

В судових засіданнях ОСОБА_1 та його захисники Рева І.О., Козацький А.О. підтримували доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Захисник потерпілої ОСОБА_2 (власник автомобіля «Фольксваген») - ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

За клопотанням ОСОБА_1 та захисника потерпілої ОСОБА_2 - Левчишиної О.В. апеляційним судом було забезпечено явку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який має кваліфікацію за спеціальностями в галузі дослідження обставин і механізму ДТП, автотехнічних та транспортно-трасологічних знань з метою встановлення відповідності дій ОСОБА_1 вимогам ПДР України, причинно-наслідковим зв`язком цих дій із виникненням ДТП.

Так, в судовому засіданні 08 липня 2021 року головний судовий експерт відділу автотехнічних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 , стаж експертної роботи -19 років, стаж роботи за фахом - 25 років, зазначив, що він ознайомився з матеріалами справи, в тому числі з протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, первинними поясненнями водіїв, свідків, фотознімками механічних пошкоджень автомобілів «Кіа» та «Фольксваген», пошкодженнями автомобіля «Ауді», і по наданим матеріалам можливо встановити механізм і обставини розвитку даної ДТП, вказавши , що з огляду на обсяг матеріалів справи, вимоги п. 10.3 ПДР не мають відношення до дій водія «Кіа» і до обставин виникнення даної ДТП.

Заслухавши пояснення учасників справи та експерта, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, вказаних вимог закону при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом дотримано не було.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Статтею ст.124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція сформульованої норми є бланкетною, а тому обставинами, що підлягають з`ясуванню, є те, в чому саме виразилося порушення особою правил дорожнього руху, і чи наявна вина особи у цьому порушенні.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , та встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що він допустив порушення вимог п. 10.3 ПДР України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Згідно з п.10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке проявилось у недотриманні ним вимог п. 10.3 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, та письмові пояснення водія ОСОБА_5 .

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що пояснення ОСОБА_1 та свідків є прямо протилежними поясненням іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_5 , за своїм змістом вони послідовні, узгоджуються із отриманими пошкодженнями автомобілів, поясненнями судового експерта, і із цих пояснень не вбачається порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.3 ПДР України.

Так, в своїх первинних поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що керуючи автомобілем «Кіа» з правого ряду обігнавши авто, і рухаючись вже в середній полосі почув удар зліва автомобілем «Фольксавген», який потім в свою чергу зацепив лівою стороною «Ауді».

Відповідно ж до пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_5 , наданих ним після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що він рухався на автомобілі «Фольсваген» в сторону Південного мосту, по дорозі з трьохполосним рухом. Він їхав у середній полосі, справа виїхав чорний автомобіль «Кіа», ударив його в праве переднє крило. Від удару його автомобіль занесло в ліву полосу і відразу він відчув удар в задню частину автомобіля, від чого його занесло на зустрічну полосу і він зупинився.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_5 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 , а і поясненнями судового експерта, наданими в суді апеляційної інстанції, який вказав, що вимоги п. 10.3 ПДР не мають відношення до дій водія «Кіа» і до обставин виникнення даної ДТП.

Отже, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_1 вимог п. 10.3 ПДР України, пояснень щодо характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів, обставин ДТП, то відповідно в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Окрім того відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини», представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.279, 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.3 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кулікова С.В.