Номер провадження: 33/813/773/21
Номер справи місцевого суду: 521/4186/21
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубрянсбкої Н.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта, під час розгляду даної справи суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не дослідив в повному обсязі усі докази та не надав їм належної оцінки, відхилив частину доказів та не вказав мотивів їх відхилення, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, надав перевагу доказам особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та проігнорував докази, надані потерпілим, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване закриття провадження по справі, а тому, як зазначає апелянт, постанова підлягає скасуванню.

Так апелянт вказує, що в оскаржуваній постанові суддя місцевого суду зазначила, що згідно відповіді КУ «СМЕЛ» ОМР №01-07/56 від 24.03.2021 року, відповідно дислокації на даному перехресті по вулиці Сурікова перед перетином вул. 2-га Приміська встановлені дорожні знаки 2.1. «Дати дорогу». Проте, в цій же самій відповіді вказується на те, що 23.03.2021 року фахівцями КУ «СМЕП» ОМР здійснена виїзна перевірка даного перехрестя та виявлено відсутність дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» зі сторони вулиці Бреуса. Саме зі сторони вулиці Бреуса апелянт рухався до перехрестя, де відбулось ДТП. Але цей доказ суд не прийняв до уваги при винесені оскаржуваної постанови.

Крім того, як зазначає апелянт, згідно відповіді КУ «СМЕП» ОМР №01-07/73 від 15.04.2021 року, наданої представнику апелянта, у КУ «СМЕП» ОМР взагалі відсутня погоджена та затверджена схема організації дорожнього руху на перехресті, де сталось ДТП. За таких обставин висновок суду про те, що автомобіль особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , рухався по головній дорозі ні чим, крім слів ОСОБА_2 не підтверджується. Свою позицію він обґрунтовує тим, що проживає у даному районі, йому достеменно відомо, що вул. 2-га Приміська є головною. При цьому в судовому засіданні він не заперечував проти того, що на перехресті знаки 2.3 «Головна дорога» були відсутні з обох боків. Схема ДТП, яка була складена після ДТП, достеменно відображує фактичні данні, та зауважень до неї з його боку не має. Тому твердження ОСОБА_2 про те, що він рухався по головній дорозі жодним чином не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а напроти спростовуються його відповідями.

В апеляційній скарзі також зазначається, що не зважаючи на те, що судом було встановлено, що 23.03.2021 року під час виїзної перевірки на перехресті, що сталась ДТП було виявлено відсутність дорожнього знаку 2.1, суд посилаючись на лист КУ «СМЕП» ОМР № 01-07/56 від 24.03.2021 року робить висновок про те, що перехрестя, на якому відбулось зіткнення, є перехрестям нерівнозначних доріг.

Також, апелянт вважає безпідставним застосування судом п.16.15 Правил дорожнього руху, оскільки згідно протоколу ДТП відбулось у світлий час доби та на дорожньому покритті були відсутні бруд, сніг, тощо. Тобто, апелянт усвідомлював, що його автомобіль рухається саме по дорозі, що має покриття. Так, апелянт вказує, що застосування вимог п.16.15 ПДД лише відносно апелянта є протиправним, оскільки ОСОБА_2 також перебував в аналогічних обставинах, тому він також повинен був вважати, що рухається по другорядній дорозі. Проте, суд першої інстанції вважав, що зазначені в п. 16.15 ПДД вимоги не стосуються ОСОБА_2 .

На думку апелянта, висновок суду, що бездіяльність власника доріг, який не забезпечив належну їх організацію у місті шляхом встановлення дорожніх знаків знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, та дозволяє зробити висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, є помилковим, а зазначені обставини жодним чином не можуть звільняти від відповідальності особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

Під час скоєння ДТП апелянт керувався фактичними даними (наявність дорожнього покриття на дорозі, якою він рухався, відсутність будь-яких знаків пріоритету, встановлених згідно ДСТУ 4100:2014). Натомість суд в оскаржуваній постанові керувався поясненнями ОСОБА_2 , який проживає у даному районі та висновками КУ «СМЕП» ОМР.

За таких обставин апелянт наголошує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та суттєвих обставин по справі, а в матеріалах справи достатньо доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Дана апеляційна скарга на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року надійшла до провадження судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_3

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 травня 2021 року (головуючий суддя ОСОБА_3) справу було призначено до розгляду на 18 червня 2021 року на 11-00 год.

У червні 2021 року до Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 подано заперечення на вказану апеляційну скаргу, в яких заявник через необґрунтованість апеляційної скарги просить таку скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року залишити без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.06.2021 року оголошено перерву до 06.08.2021 року до 11-30 год., про що належним чином сповіщено учасників справи, які розписалися в довідковому листі.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з чим та керуючись Положенням про АСДС, здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям головуючим суддею по справі визначено суддю Таварткіладзе О.М.

У серпні 2021 року представником апелянта адвокатом Бариновим Г.М. подано до суду додаткові пояснення у відповідь на заперечення ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, що призначене на 06.08.2021 року на 11-30 год., учасники процесу не з`явились. Разом з тим, за наявності доказів про належне сповіщення останніх про дату, час та місце судового засідання, керуючись положеннями ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Дослідивши уважно доводи апеляційної скарги, заперечень на неї та матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова районного суду у даній справі мотивована тим, що оцінивши досліджені докази в сукупності, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, суд прийшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такий висновок суд першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №044462 від 12.03.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 12 березня 2021 року о 09 годині 00 хвилин у м. Одесі по вул. 2-га Приміська, 13, керуючи транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 з встановленим НОМЕР_2 згідно оперативного талону UA 001464 від 16 березня 2020 року, рухався по вул. 2-га Приміська в напрямку вул. Спартаківська та на перехресті з вул. Сурікова не надав перевагу в русі автомобілю «Chevrolet Volt», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався з правого боку по вул. Сурікова, та скоїв з ним зіткнення. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Працівниками поліції дії водія ОСОБА_2 кваліфіковано, як порушення вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а. с. 2);

- схема місця ДТП, яка сталася 12.03.2021 року о 09 год. 00 хв. у м. Одеса на вул. 2-га Приміська, 13, на якій відображено положення автомобілів після ДТП (а. с. 3);

- пояснення ОСОБА_2 від 12.03.2021 року, відповідно яких біля 9-00 год. ранку він рухався по головній дорозі на автомобілі «Renault Duster» по вул. Приміській в напрямку вулиці Спартаківської, а на перехресті з вул. Сурікова з другорядної дороги виїхав автомобіль «Chevrolet Volt», що спровокувало ДТП. У результаті ДТП обидві машини отримали механічні пошкодження, постраждалих не має (а. с. 4);

- пояснення ОСОБА_1 від 12.03.2021 року, згідно яких 12.03.2021 року він їхав по вул. Сурікова з пров. Парашутного в напрямку вул. Малиновського. Під`їхавши до перетину з вул. 2-га Приміська, пригальмував, але із-за обмеженої видимості (високий паркан зліва) не одразу побачив автомобіль, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по вул. 2-га Приміська з вул. Рекордної в бік вул. Спортаківська, виїхав на перехрестя, де і трапилася ДТП. При перетину перехрестя автомобіль «Renault Duster», державний номер НОМЕР_2 , був від нього зліва, керувався правилом «перешкода справа», якої в нього не було. Автомобіль «Renault Duster» був занадто близько, гальмування не привело до уникнення ДТП. В наслідку автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 5).

Дослідивши усі долучені до матеріалів справи докази в сукупності, апеляційний суд вважає, що ними не підтверджується наявність в діях ОСОБА_2 вини адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Апеляційний суд звертає увагу, за приписами частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозиція статті 124 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З пояснень ОСОБА_2 від 12.03.2021 року вбачається, що в день ДТП останній рухався на автомобілі по головній дорозі - по вул. 2-га Приміська в напрямку вул. Спартаківської в м. Одесі.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 надано до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, до якого долучено відповідь від 24.03.2021 року № 01-07/56 на адвокатський запит, наданий Комунальною установою «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради.

Так, згідно відповіді КУ «СМЕП» ОМР від 24.03.2021 року № 01-07/56, дорожня розмітка при таких параметрах вулиць 2-га Приміська та Сурікова не наноситься, у зв`язку з чим вона відсутня. Згідно дислокації на даному перехресті по вул. Сурікова перед перетином вул. 2-га Приміська встановлені дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу». З метою всебічного розгляду запиту фахівцями КУ «СМЕП» ОМР здійснена 23.03.2021 року виїзна перевірка даного перехрестя та виявлено відсутність дорожнього знаку 2.1 зі сторони вул. Бреуса. Також, КУ «СМЕП» ОМР повідомила, що відповідно до наявної організації дорожнього руху транспорт, що рухається по вул. Сурікова, повинен дати дорогу транспорту, що рухається по вул. 2-га Приміська (а. с. 26).

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 16.12. Правил дорожнього руху України встановлено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Між тим, як вбачається з п. 16.11. Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В той же час, п. 16.15. Правил дорожнього руху України передбачено, що якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З системного аналізу вказаних положень Правил дорожнього руху України вбачається, що в умовах недостатньої видимості або в умовах, коли неможливо визначити головну дорогу на перехресті, тобто коли водій не може визначити черговість проїзду через перехрестя, він зобов`язаний вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Таким чином, викладені у постанові висновки районного суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджуються зібраними та дослідженими у справі доказами.

Разом з тим, позиція апелянта ОСОБА_1 , що він в своїх діях під час руху 12.03.2021 року по вул. Сурікова в напрямку вул. Ріхтера при проїзді перехрестя з вул. 2-га Приміська та ОСОБА_4 при русі по вул. 2-га Приміська в напрямку вул. Спартаківська на перехресті з вул. Сурікова мали керуватися пунктом 16.12 Правил дорожнього руху України, через відсутність на зазначеному перехресті знаків пріоритету, в силу чого ОСОБА_4 мав надати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , як такому, що наближався до перехрестя праворуч, не приймається апеляційним судом, оскільки такі доводи апеляційної скарги є неспроможними та спростовуються даними КУ «СМЕП» ОМР, письмовими поясненнями учасників ДТП, доданими до адміністративного протоколу, схемою ДТП, фотокартками доданими до матеріалів справи, які узгоджуються зі схемою ДТП, а також вимогами Правил дорожнього руху України.

Як вже зазначалося, в силу п. 16.15. Правил дорожнього руху України, якщо водій не може визначити зі статусом дороги, по якій рухається при наближенні до перехрестя, він зобов`язаний вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Як встановлено апеляційним судом, на перехресті вул. 2-га Приміська та вул. Сурікова дорожня розмітка відсутня, по вул. Сурікова в напрямку руху від вул. Бреуса до вул. Ріхтера при перетинанні з вул. 2-га Приміська на час ДТП дійсно був відсутній знак 2.1. «Дати дорогу», хоча його наявність передбачена, однак при цьому такий знак чітко вбачається по вул. Сурікова в напрямку руху від вул. Ріхтера до вул. Бреуса при перетинанні з вул. 2-га Приміська (тобто у зворотному напрямку) і цей знак відображений на схемі ДТП.

Апеляційний суд враховує ширину вулиць 2-га Приміська та вул. Сурікова (близько 5 м. кожна) та площу перехрестя, світлий час доби, коли відбулося зіткнення (09-00 ранку), і вважає, що при дотриманні водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України щодо уважності при керуванні транспортними засобами, останній мав з урахуванням наявності дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» на цій дорозі при русі у зворотному напрямку, належним чином оцінити дорожню обстановку і не вважати дане перехрестя неврегульованим, а дороги рівнозначними.

Разом з тим, з письмових пояснень самого ОСОБА_4 вбачається, що він достеменно обізнаний про порядок руху через перехрестя вул. 2-га Приміська та вул. Сурікова в м. Одеса, оскільки проживає в тому районі і часто їздить по цій дорозі.

До пояснень апелянта, що за фактичних обставин (відсутність дорожніх знаків, наявність дорожнього покриття) обидва водії повинні були вважати, що кожен рухається по рівнозначній дорозі, та зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, апеляційний суд ставиться критично, оскільки такі пояснення спростовуються визначеними в цій постанові обставинами.

Посилання апелянта, що твердження, про які в оскаржуваній постанові зазначив суд, а саме, що бездіяльність власника доріг, який не забезпечив належну їх організацію у місті шляхом встановлення дорожніх знаків знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, жодним чином не можуть звільняти від відповідальності особу, що притягається до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки такі посилання не спростовують правильність висновків постанови районного суду.

Таким чином, за встановлених у справі обставин доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі усі докази та не надав їм належної оцінки, надав перевагу доказам особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та проігнорував докази, надані потерпілим, підійшов формально до вивчення обставин справи, на думку суду апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а отже є необґрунтованими.

Зважаючи на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано повну та об`єктивну оцінку.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року - залишити без змін

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе