Справа № 226/790/21
Провадження № 3/226/359/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділення поліції № 2 Покровського районного управління поліції (м.Мирноград) ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, має інвалідність ІІІ групи за загальним захворюванням, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.173-2 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ОСОБА_1 13.03.2021 року о 09.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно сина ОСОБА_2 , яке полягало у висловлюваннях на його адресу грубою нецензурною лайкою та вчиненні з ним сварки, що могло завдати шкоди його психічному здоров`ю, чим порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав і суду пояснив, що він перебуває в фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_3 , з якою мають спільного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ними за адресою: АДРЕСА_2 . Син не працює, самостійного доходу не має. Сам він є особою з інвалідністю, так як втратив ногу, і єдиним джерелом його власного доходу є пенсія з інвалідності, якої на життя не вистачає. Син, не бажаючи працювати, постійно вимагає у них з дружиною гроші на свої потреби та потреби дівчини, з якою зустрічається, через що між ними виникають сварки. 13.03.2021 після обіду йому з роботи зателефонувала дружина і поскаржилася, що син приходив до неї на роботу і знову просив гроші, яких вона йому не дала. Через деякий час син прийшов додому і, пославшись на матір, яка ніби то дозволила йому взяти гроші у батька, попросив у нього грошей. Обурившись на те, що син каже неправду, він передав йому розмову з матір`ю і сказав, що грошей не дасть, через що між ними виникла сварка, під час якою вони ображали один одного, допускаючи нецензурні висловлювання. Після цього син десь пішов, як потім виявилося, до матері дружини, і повідомив про їх сварку відділок поліції. Через деякий час до нього додому приїхали співробітники поліції і склали відносно нього протокол. Зазначає, що дії його були не умисними та що конфліктну ситуацію спровокував син.

Потерпілий ОСОБА_2 , якого було викликано до суду з метою встановлення обставин правопорушення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а його об`єктивна сторона полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Поняття домашнього насильства визначено в ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, згідно якої домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Під психологічним насильством розуміється домашнє насильство, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди. Cамі по собі нецензурні висловлювання не є психологічним насильством і утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, лише у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 висловлювався на адресу сина нецензурною лайкою та вчинив з ним сварку. Разом з тим з встановлених судом обставин слідує, що сварка між батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 сталася через те, що батько відмовився дати сину гроші.

Сам ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проігнорувавши виклик суду, а його письмова заява про притягнення батька до адміністративної відповідальності за вчинення щодо нього психологічного насильства достатніх ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не містить. Свідки правопорушення, згідно протоколу та доданих до нього матеріалів, відсутні.

Отже, перевіривши протокол та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що відповідно до ч.1 ч.1 ст.247 КУпАП виключає провадження і є підставою для його закриття.

Керуючись ст.ст.245-249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І.Клепка