Справа № 745/49/21 Головуючий у 1 інстанції Смаль І. А.
Провадження № 33/4823/141/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий єгерем в ТОВ спеціалізоване лісове господарство Авангардліс, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 22 січня 2021 року, о 00 год. 05 хв., по вул. Партизанська в с. Авдіївка, Сосницького району Чернігівської області керував автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в Новгород-Сіверській ЦРЛ за допомогою АлКонт U8200. Результат тестування 1,788 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Виражає незгоду із постановою суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, суд не дослідив в повному обсязі докази, не надав оцінку його поясненням щодо того, що він не керував транспортним засобом та надав перевагу сфальсифікованим працівниками поліції матеріалам. Вказує, що відеозапис не містить фактичних даних про зупинку його автомобіля, а також на його безпідставну зупинку поліцейськими. Зазначає, що працівниками поліції було запропоновано пройти освідування в медичному закладі на предмет проведення медичного огляду на стан сп`яніння, але в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в якому саме медичному закладі. Також наголошує, що поліцейськими не було повідомлено його про час та місце розгляду адміністративної справи. Звертає увагу, що судом не допитано свідків, адже свідками були учасники дорожнього руху, що на думку апелянта, ставить під сумнів їх показання. Наголошує на порушенні поліцейськими вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП та Розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. На думку апелянта, з протоколу незрозуміло в чому ж саме полягає суть інкримінованого йому правопорушення.

В засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, двічі не з`явився, судом належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Його участь в апеляційному розгляді скарги не є обов`язковою, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 470677 від 22 січня 2021 року (а.с.), ОСОБА_1 22 січня 2021 року, о 00 год. 05 хв., по вул. Партизанській в с. Авдіївка, Сосницького району Чернігівської області керував автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в Новгород-Сіверській ЦРЛ за допомогою АлКонт U8200. Результат тестування 1,788 %0 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 6 від 22.01.2021 року, виданого лікарем КНП «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня», та акту до нього ОСОБА_1 о 01 год. 20 хв. 22 січня 2021 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1.8%0 проміле). (а.с. 3,4).

З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_2 (а.с. 5) та ОСОБА_3 (а.с. 6), надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що в їх присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису даного протоколу та надання пояснень. (а.с. 5,6).

Згідно інформації, яка зафіксована на СD-R диску, наданому суду співробітником поліції, який склав протокол, вбачається, як автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 фактично рухається, за ним слідує патрульний екіпаж, де після зупинки до нього підійшли працівники патрульної поліції. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, після перегляду відеозапису в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_1 особисто пояснив, що він дійсно керував автомобілем, але проїхав близько 4 метрів, а тому доводи апелянта з приводу того, що він не керував транспортним засобом апеляційним судом відхиляються. Даним записом твердження апелянта категорично спростовуються і підтверджують, що він керував автомобілем на дорозі загального користування на протязі певного часу, а не 4 метри, як стверджував ОСОБА_1 .

З відеозапису видно, як ОСОБА_1 в медичному закладі погодився пройти огляд на стан сп`яніння, в результаті якого було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1.788%О). Обстеження ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводилось медичним працівником, яким зафіксовано і озвучено результати аналізу парів алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі, що складало 1,788 %о , фактично, за словами медичного працівника це 1,8 %о.

Твердження апелянта про його безпідставну зупинку поліцейськими не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням фактичних обставин справи, в даному конкретному випадку не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, що забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких підстав, доводи апелянта про неправильність проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння та з порушеннями, а також твердження щодо незрозумілості в чому ж саме полягає суть інкримінованого йому правопорушення, є безпідставними, і на думку апеляційного суду, є маніпулюванням поняттями, а тому такі відхиляються.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції досліджені, їм надана правильної оцінки.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу і прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме унаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко