КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/10010/21

Суддя в суді першої інстанції: Анохін А.М.

Провадження № 33/824/4250/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі (600) шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. (а.с. 28-29).

Не погодившись з вказаною постановою, 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що працівники поліції неправомірно зупинили його автомобіль, не зазначили змістовну причину такої зупинки, що тягне незаконність усіх подальших дій працівників поліції. Тому вважав, що докази, які були отримані з порушенням встановленого порядку, а саме - через порушення процедури зупинки, є неналежними і недопустимими з огляду на практику Європейського Суду сформульована у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» так звана доктрина «плодів отруйного дерева». Крім того, у справі відсутнє належне відео з боді-камер, а саме - бодікамери не були включені вчасно, відеозапис не є безперервним, а документи щодо огляду у медичному закладі не відповідають встановленим вимогам, оскільки в порушення п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляд був проведений майже через три години, що міг підтвердити свідок, який прибув в судове засідання, направлення на медичний огляд не міститься в справі, що ставить під сумнів його існування. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився лікарем Ніжинською А.В. , проте вважав не зрозумілим чи проходила лікар тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Зазначав, що наркотичні засоби ним не вживались та як дізнався про результати дослідження, одразу здав незалежні результати у яких не було виявлено жодних наркотичних речовин. Таким чином. брак належних та допустимих доказів свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважав, що районний суд порушив право на захист, оскільки судове засідання не проводилось, а вийшов помічник судді і повідомив результати розгляду (а.с. 30-42).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Тоцький Б.А. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 139717 від 23 травня 2021 року ОСОБА_1 о 09 год. 50 хв. в м. Києві по просп. Правди, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BАЗ 211140 р.н. НОМЕР_1 , був з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці, огляд проходив у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

До протоколу додане письмове зобов`язання ОСОБА_1 від 23 травня 2021 року не сідати за кермо протягом 24 годин (а.с. 3)

Додатком до протоколу є висновок лікаря № 902779 (а.с. 4).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 від пояснень відмовився.

Згідно з висновком лікаря КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 902779 від 24 травня 2021 року, на підставі акту медичного огляду № 902779, складеному 23 травня 2021 року о 11 год. 15 хв. за результатами медичного огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори - амфетамін) (а.с. 4).

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та висновок лікаря (а.с. 28-29).

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 139717 від 23 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 (а.с. 2); висновком лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 902779 від 24 травня 2021 року про виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Дії працівників поліції щодо виявлення та направлення ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідають вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

У висновку лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 902779 від 24 травня 2021 року про виявлення стану наркотичного сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 доставлено до лікаря-нарколога працівником поліції - лейтенантом Зубченко В.С. із зазначенням даних особи та документу на підставі якого ці дані встановлені (а.с. 4).

Відсутність в матеріалах справи примірника направлення на медичний огляд не спростовують вищевказаних доказів, тому, суд апеляційної інстанції відхилив відповідні доводи апелянта.

Доводи апелянта, що наркотичні засоби ним не вживались та як він дізнався про результати дослідження, одразу здав незалежні результати і у нього не було виявлено жодних наркотичних речовин, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив, оскільки як вбачається з наданої фотокопії лабораторного дослідження, ОСОБА_1 звернувся для повторного аналізу лише 31 травня 2021 року, тобто на восьмий день після зупинки його працівниками поліції і спрямування для проходження медичного огляду лікарем-наркологом (23 травня 2021 року) на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 23).

За змістом доданого до протоколу серії ААБ № 139717 відеозапису з боді-камери працівника поліції вбачається, що особа, яка склала протокол повідомила ОСОБА_1 , що транспортний засіб останнього був зупинений у зв`язку з виявленням, за повідомленням працівника поліції, що ОСОБА_1 під час руху на транспортному засобі не використовував ремень безпеки водія (а.с. 5).

Проте дослідження вказаних обставин (наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушень ст. 121 КУпАП) виходить за межі предмету доказування у цій справі - наявність чи відсутність правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому, такі посилання апелянта про неправомірну зупинку його автомобіля працівниками поліції не спростовують наявних у справі доказів, що згідно з висновком лікаря-нарколога № 902779 на час зупинки ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції відхилив відповідні посилання апелянта на недопустимість доказів і на практику Європейського Суду сформульована у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Доводи апелянта, що в порушення пункту 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляд ОСОБА_1 був проведений майже через три години, з часу фактичної зупинки його транспортного засобу, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки вказані апелянтом обставини не спростовують наявність доказів про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння на час обстеження лікарем-наркологом об 11 год. 15 хвилин 23 травня 2021 року (а.с. 4).

Доводи апелянта про відсутність даних про проходження лікарем-наркологом Ніжинською А.В. тематичного вдосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством не є предметом дослідження у цій справі.

Тому, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив посилання апелянта на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, оскільки такі доводи не спростовують наявних об`єктивних доказів у справі про перебування ОСОБА_1 станом на час складення протоколу 23 травня 2021 року у стані наркотичного сп`яніння.

Судом першої інстанції дотримані положення ст. 38 КУпАП (в редакції Закону від 16 лютого 2021 року, чинної станом на час складення протоколу) щодо строків накладення адміністративного стягнення і в межах санкції. Передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець