Справа №461/7025/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Завади Т.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення ,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Євротранс УА», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_1 виданий 29/08/2017 року органом №2618,

за ч.1 ст. 483 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №1071/20900/21, 04.06.2021 року о 12 год. 58 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Краківець» митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки "IVECO AS440T/FP-LT", ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 ), який переміщувався за митною декларацією типу ЕЕ № UA209120/2021/019456 від 03.06.2021.

Як підставу для переміщення вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 ) до митного контролю особисто було подано наступні документи: - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 14.12.2019 року ОСОБА_2 (Республіка Польща);- рахунок-фактуру (faktura pro forma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021. Згідно вказаних документів на митну територію України переміщується товар «сідельний тягач для буксирування напівпричепів, марки IVECO, модель AS440T/FP-LT, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_2 , загальна кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 2, потужність двигуна - 338кВт., призначений для використання по дорогах загального користування (для буксирування напівпричепів), тип двигуна-дизельний, робочий об"єм циліндрів - 11120 см3, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015; дата першої реєстрації 17.11.2015р., відповідає екологічним нормам стандарту ЄВРО 6. Не для військового призначення».

Продавцем заявлено польську компанію P.H.U. "Platin Yamo" Samir Bouacid (00-116 Warszawa, ul.Swietokrzyska 30/63, Poland), а покупцем, одержувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання - товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС УА" (; 82463, Львівська область, Стрийський район, с. Миртюки, вул. Шевченка, буд. 6Е).

Фактурна вартість - 4000, 00 євро. Під час проведення огляду кабіни вказаного транспортного засобу в папці для документів водія виявлено рахунок-фактуру (faktura pro forma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021, згідно з якою вказаний автомобіль було продано польською компанією P.H.U. "Platin Yamo" Samir Bouacid (00-116 Warszawa, ul.Swietokrzyska 30/63, Poland) ТОВ "ЄВРОТРАНС УА" (; 82463, Львівська область, Стрийський район, с. Миртюки, вул. Шевченка, буд. 6Е) за 9000 євро.

Виявлений рахунок-фактура є ідентичним за датою, номером та формою з тим, який було подано до митного контролю, відмінними є лише дані щодо вартості товару (акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209030/2021/22324 від 04.06.2021).

Польською компанією "Codimex" s.c. Agencja Celna (ul. Portowa, 28, 44-100 Gliwice) листом б/н від 07.06.2021 (вх. Галицької митниці Держмитслужби № 18537/44-20 від 08.06.2021) на запит Галицької митниці Держмитслужби № 7.4/20-01/14/12755 від 07.06.2021 надано копії митної декларації MRN № 21PL335010E0546773 від 02.06.2021, рахунок-фактуру (faktura pro forma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021 та сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (movement cettificate) № PL/MF/AR 0167871 від 02.06.2021, згідно якими автомобіль марки "IVECO AS440T/FP-LT", ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_3 , польською компанією P.H.U. "Platin Yamo" Samir Bouacid (00-116 Warszawa, ul.Swietokrzyska 30/63, Poland) було продано ТОВ "ЄВРОТРАНС УА" (; 82463, Львівська область, Стрийський район, с. Миртюки, вул. Шевченка, буд. 6Е) за ціною 9000 євро (згідно з курсом НБУ станом на 04.06.2021 становить 299 319,30 гривень).

Згідно цих же документів вказаний товар було оформлено митними органами Республіки Польща в митному режимі «експорт» за митною декларацією MRN № 21PL335010E0546773 від 02.06.2021 та вивезено за межі митної території ЄС.

Отже, ОСОБА_1 подав митному органу як підставу для ввезення на митну територію України автомобіля марки "IVECO AS440T/FP-LT", ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 рахунок-фактуру (faktura pro forma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021, який містить неправдиві дані щодо вартості товару.

Таким чином ОСОБА_1 вчинено дії спрямовані на переміщення товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, які необхідні для визначення його митної вартості.

Дії органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Завада Т.Р., під час розгляду справи факт вчинення правопорушення заперечив, з мотивів, наведених у письмових запереченнях та просить звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не є суб`єктом складу адміністративного правопорушення, оскільки він є водієм, перевізником. Попередні декларації оформлені не водієм.Умислу на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України не було.

Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. На правопорушника слід накласти стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 МК України у виді штрафу в розмірі вартості вилучених товарів з їх конфіскацією.

Заслухавши думку представника Галицької митниці Держмитслужби, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Згідно ч.1 ст. 483 МК України, відповідальність настає, зокрема, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 09 червня 2021 року № 1071/20900/21, ОСОБА_1 вчинив діїспрямовані на переміщення товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо ціни товару, які необхідні для визначення його митної вартості.

Однак ні протоколом про порушення митних правил 1071/20900/21 від 09 червня 2021 року, ні будь-якими іншими доказами не підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив наведені в протоколі дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Статтею 335 МК України визначено, які документи, декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі .

Пунктом 8 ст. 4 МК України передбачено, що декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п. 3.8 Додатку ІІ до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 26 червня 1999 року, до якої приєдналася Україна, декларант несе в повному обсязі відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених ним у декларації, що знайшло своє відображення і в ч.ч. 4, 5 ст. 266 МК України. Якими регламентовано, що відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант у разі самостійного декларування товарів, а у разі декларування особою, уповноваженою на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, ця особа несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довіреності (а.с. 27), TOB "ЄВРОТРАНС УА" уповноважило ОСОБА_1 на перевозку автомобіля. Строк дії довіреності до 07.07.2021 року.

Більше того, як вбачається із наявного в матеріалах справи рахунку-фактури (fakturaproforma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021 (а.с. 7), що був поданий до митного оформлення, а також із рахунку-фактури (fakturaproforma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021 (а.с. 16), що був відшуканий працівниками митниці, покупцем транспортного засобу виступало TOB "ЄВРОТРАНС УА".

Отже, з наведеного випливає, що ОСОБА_1 в даному випадку, є виключно перевізником товару, оскільки такий був придбаний Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС УА» у компанії P.H.U. "Platin Yamo" Samir Bouacid (00-116 Warszawa, ul.Swietokrzyska 30/63, Poland), а NJD«ЄВРОТРАНС УА» на підставі довіреності уповноважила ОСОБА_1 доставити такий транспортний засіб.

З огляду на те, що декларування товару не проводилося безпосередньо ОСОБА_1 , а отже, такий не є декларантом, а лише перевізником товару, суд приходить до переконання, що останній не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 4 МК України, перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно з ч.2 ст.460 МК України, перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

З аналізу наведених вище положень Митного кодексу України вбачається, що перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування, та вони несуть відповідальність лише виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, за наявності прямого умислу на приховування від митного контролю.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей даних щодо ваги та/чи вартості переміщуваного товару перевізник не може нести відповідальність за це.

Відтак, митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та подання ним органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Судом встановлено, що документи, що подавалися митному органу при митному оформленні товару, як підстави для переміщення товарів, не є підробленими, одержаними незаконним шляхом, або такими, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В діях ОСОБА_1 не вбачається умисел чи необережність, що вказує на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення і свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, мас випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №1071/20900/21, підставою для переміщення товару через митний кордон України була попередня митна декларацію типу ІМ EE № UA209120/2021/019456 від 03.06.2021 року.

Згідно з Класифікатором типів декларацій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 року, декларація із літерним кодом напрямку переміщення «ІМ» та літерним кодом типу декларації «ЕЕ» є попередньою митною декларацією з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Таким чином, митна декларацію ІМ EE № UA209120/2021/019456 від 03.06.2021 року, на підставі якого відповідний товар в`їхав на митну територію України відноситься до попередньої митної декларації з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Відтак, з наведеного випливає, що на підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито, а така подається для пропуску через державний кордон України товарів та їх доставки до митного органу призначення для здійснення митного оформлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація; або випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму після пред`явлення їх митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, але без проведення митного огляду цим митним органом; або надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до п. 5.1. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 року, у разі прийняття митним органом рішення про випуск відповідно до заявленого митного режиму товарів, транспортних засобів комерційного призначення за такою попередньою митною декларацією декларанту повертаються також аркуш з позначенням "3/8" ЄАД, відповідні йому додаткові аркуші і доповнення з проставленими в них відбитками особистої номерної печатки.

Відповідно до ч. 6 ст. 256 МК України, при виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази випуску товарів після пред`явлення їх митному органу, оскільки такі були тимчасово вилучені митницею на підставі статті 511 МК України, про що зроблено відповідний запис у Протоколі, а також відсутні докази надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митне оформлення товару здійснюється в митному органі призначення, а декларант вправі змінювати відповідні відомості до звичайної митної декларації, оскільки на підставі попередньої митної декларації у особи не виникає обов`язку щодо сплати митних платежів.

Згідно ч. 7 ст. 259 МК України, декларант не може нести відповідальність за достовірність відомостей, наведених в попередній декларації, оскільки така відповідальність настає з моменту настання обставин, викладених в ч. 7 ст. 259 МК України обставин.

Відтак, в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, оскільки відповідальність особи виключається в силу вимог ч. 7 ст. 259 МК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Статтею 53 цього ж Закону передбачено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» , оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили (ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»)

Таким чином, ті електронні документи, які містять обов`язкові реквізити електронного документа у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", мають юридичну силу та можуть вважатись доказами у справі.

Як вбачається з копії митної декларації MRN № 21PL335010Е0546773 від 02.06.2021, рахунку-фактури (fakturaproforma) № 8/2021/ProForma від 14.04.2021 та сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.l (movementcettificate) № PL/MF/AR 0167871 від 02.06.2021, згідно якими автомобіль марки "IVECO AS440T/FP-LT", ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_3 , на таких відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Також відсутні підстави стверджувати, що електронна адреса «» дійсно належить компанії «Codimexs.c. Agencjacelna»,а тому наявні обґрунтовані сумніви в достовірності електронних листів від компанії «Codimexs.c. Agencjacelna», згідно з яким було надано відповідні документи.

Таким чином, працівниками Галицької митниці Держмитслужби при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, оскільки наявні в матеріалах справи документи не мають жодної юридичної сили, так як не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а працівниками митниці не була проведена належна перевірка відповідних інвойсів, а також не було отримано належних даних щодо вартості товару від компанії.

Надані Галицькою митницею Держмитслужби документи на підтвердження факту продажу транспортного засобу не можна вважати належними та допустимими, оскільки на таких відсутні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

На підставі вказаного можна прийти до висновку, що достатніх даних і доказів для того, щоб зробити категоричний юридичний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України митними органами не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 09 червня 2021 року № 1071/20900/21, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, а товар та документи, вилучені згідно з протоколом слід повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС УА», оскільки в судовому засіданні встановлено, що ця компанія є покупцем, одержувачем товару та відповідно власником товару.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.198, 222, 255, 257, 335, 483, 528 МК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар та документи, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил від 09 червня 2021 року № 1071/20900/21 - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНС УА».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя О.Р. Юрків.