Провадження № 33/824/1832/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 квітня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Саханчука Андрія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 10 грудня 2020 року о 20 годині 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 27 кілометрі автодороги М-06 не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та здійснила наїзд на паркан газової колонки на автозаправній станції АЗС UPG № 97, в результаті чого автомобіль і паркан отримали пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

На постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2021 року адвокат Саханчук А.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що суд не забезпечив всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого з`ясування усіх істотних обставин ДТП, проігнорувавши надані апелянтом докази. В матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР, який стосується швидкості, тобто відсутні дані, які б вказували на те, із якою швидкістю рухався автомобіль під її керуванням як і відсутні докази технічної фіксації швидкості руху, а також дані про те, який саме швидкісний режим був встановлений на

- 2 -

ділянці, де відбулася ДТП, та чи був порушений з боку ОСОБА_1 режим швидкості. Суд не врахував, що причиною ДТП стало не порушення водієм швидкісного режиму, оскільки автомобіль «Toyota Auris» рухався на малій швидкості, а тому, що не були забезпечені безпечні умови пересування, зокрема на території АЗС «UPG» не була прибрана ожеледиця, під`їзні шляхи не були посипані відповідними реагентами (сіллю, піском, іншими розчинами), щоб прибрати ефект «ковзанки» та ожеледицю на території автозаправної станції, що підтверджується фотознімками, які зроблені ОСОБА_1 на місці ДТП. Саме наявність неприбраної працівниками АЗС ожеледиці, призвели до того, що автомобіль став некерованим, що й стало причиною зіткнення автомобіля із парканом газової колонки вищевказаної АЗС. Під час розгляду справи у суді першої інстанції, вищевказані факти та відповідні докази, що їх обґрунтовують були надані у матеріали справи разом із клопотанням від 08лютого 2021 року про закриття провадження у справі, однак жодного обґрунтування про те, чому таке клопотання не може бути задоволено, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не навів. Суд не надав жодної оцінці тим обставинам та доказами, на які посилався захисник в обґрунтування свого клопотання про закриття провадження у справі. Зокрема, суд проігнорував наявний та підтверджений фотознімками з місця ДТП факт того, що територія АЗС не була прибрана від ожеледиці, в порушення вищевказаних вимог діючого законодавства України, а саме вимог п.п. 1,2,3 розділу 3 та п. 2 розділу 7 «Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів», затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України № 658 від 24 грудня 2008 року та вимог п.1.5. Правил дорожнього руху України, працівниками АЗС, не були забезпечені безпечні умови для руху транспорту по території АЗС, що й призвело до виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не грунтуватися на припущеннях, а усі припущення мають тлумачитись на користь такої особи. З урахуванням викладеного вище, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №320557 від 10 грудня 2020 року, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, поясненнями ОСОБА_1 , фотознімками з місця пригоди, які зафіксували неприбрану ожеледицю по свій території АЗС, схемою місця ДТП, та не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п.161 заява № 25), у зв`язку із чим справа, відносно неї має бути закрита на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати постанову судді як незаконну.

Адвокат Саханчук А.Д. про час розгляду справи повідомлений завчасно засобами телефонного зв`язку (а.с.54), до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав.

Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про

- 3 -

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 грудня 2020 року о 20 годині 10 хв.,керуючи транспортним засобом на 27 кілометрі автодороги М-06, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та здійснила наїзд на паркан газової колонки на автозаправній станції АЗС UPG № 97, в результаті чого автомобіль і паркан отримали пошкодження.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у її діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320557 від 10 грудня 2020 року, відповідно до якого 10 грудня 2020 року о 20 годині 10 хв., керуючи транспортним засобом «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та здійснила наїзд на паркан газової колонки на автозаправній станції АЗС UPG № 97, розташованої на 27 кілометрі автодороги М-06, в результаті чого автомобіль і паркан отримали пошкодження;

- 4 -

- схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобіля «Toyota Auris» та газової колонки після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортного засобу;

- поясненнями учасника ДТП ОСОБА_1 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якій у встановленому законом порядку роз`яснено її права, передбачені ст.268 КупАП.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР, зокрема відсутність даних про швидкість автомобіля «Toyota Auris» з технічною фіксацією швидкості, а також даних про те, який саме швидкісний режим був встановлений на ділянці де відбулася ДТП та чи був порушений водієм режим швидкості на даній ділянці проїзної частини, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

В даному випадку апелянт хибно розуміє зміст п.12.1 Правил дорожнього руху. Намагання апелянта пов`язати п.12.1 ПДР виключно із перевищенням швидкісного режиму надумані та безпідставні. Даний пункт ПДР встановлює загальні вимоги до вибору водієм безпечної швидкості залежно від ряду обставин і не встановлює ніяких обмежень швидкості руху на відміну від наприклад п.12.5 та п.12.6 ПДР, які встановлюють такі обмеження.

Така позиція апелянта є помилковою, оскільки, за змістом п.12.1 водій повинен самостійно залежно від цілого ряду обставин обрати безпечну швидкість, яка дозволить рухатися не здійснюючи зіткнення з іншими автомобілями чи перешкодами. Отже, у випадку незадовільного стану дорожнього покриття на території АЗС, ОСОБА_1 мала вибрати таку швидкість, яка б дозволяла їй тримати автомобіль керованим і не допускати зіткнення, чого не дотрималася і скоїла зіткнення.

Посилання апелянта на те, що постраждав лише належний ОСОБА_1 автомобль, не мають правого значення, оскільки за диспозицією ст.124 КУпАП може бути пошкоджено як автомобіль, так і інше майно в тому числі паркан.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що причиною ДТП стало не

- 5 -

порушення водієм швидкісного режиму, а наявність неприбраної працівниками автозаправної станції «UPG» ожеледиці, якою була вкрита вся територія автозаправної станції, не спростовують висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення ПДР, яке призвело до пошкоджень.

Як вище вказувалося в даному випадку незалежно від наявності ожеледиці ОСОБА_1 повина була обрати швидкісний режим руху, який би дозволяв безпечно рухатися не допускаючи зіткнень.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції вірно відхилив доводи ОСОБА_1 та її захисника з приводу незадовільного стану дорожнього покриття на території АЗС у зв`язку із ожеледицею, зазначивши, що таке не звільняє водія від виконання обов`язку вибору безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки (ожеледиці).

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені у ст.247 КУпАП. В даному випадку наявність ожеледиці не відноситься до жодної із перелічених у ст.247 КУпАП обставин.

Окрім того, відхиляючи дані доводи апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини щодо наявності ожеледиці можуть мати значення при вирішенні питання про відшкодування шкоди в контексті встановлення вини у її заподіянні.

Доводи апеляційної скарги про те, що з урахуванням положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.3 ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не грунтуватися на припущеннях, а усі припущення мають тлумачитись на користь такої особи, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свободкожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного парвовпорушення за ст.124 КупАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів.

Всі вказані докази одержані законнним шляхом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в її діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в

- 6 -

діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2021 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Саханчука Андрія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко