Провадження №33/824/42/2021 Доповідач у ІІ інстанції Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

при секретарі: Ганжа В.В.,

за участю:

представника Держмитслужби Юрківа В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Великої Британії GBR № НОМЕР_1 виданий 20.06.2014, посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 (орган що видав 8011), пенсіонер, моб. тел. НОМЕР_3 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2020 року о 13 год. 10 хв. на митному посту «Аеропорт Київ «Жуляни» Київської митниці Держмитслужби під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Приліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який слідував з Великої Британії (Лутон) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W96001.

«Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті» перетин пасажиром «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор» і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

Під час проходження «зеленого коридору» було зупинено та запрошено до оглядової кімнати ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час митного огляду рюкзак (ручна поклажа), було виявлено 10 225 фунтів стерлінгів. Відповідно до наданих пояснень вказаного пасажира, та у зв`язку з відсутністю розмінних монет, пропущено через митний кордон еквівалент 8 990 фунтів стерлінгів, еквівалент 9 999, 00 євро . За цим протоколом про ПМП тимчасово вилучено 1 235 фунтів стерлінгів . Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів.

Ст. 197 Митного кодексу України встановлюються обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України.

Частиною 3 ст. 197 Митного кодексу України зазначено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Так, Постанова Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 3 "Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей" визначає порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів.

Відповідно до пункту 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 9999 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 9999 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Пасажир ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) митної декларації не заповнював, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор» чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.

Враховуючи викладене, митний орган вважає, що своїми діями пасажир ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_1 ) порушив встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари на які законодавством України встановлені обмеження.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України. Піддано ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за порушення митних правил, передбачене ст.471 МК України, адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), судовий збір в розмірі 420, 20 гр.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в частині повернення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) готівки в розмірі 1 235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) фунтів стерлінгів, що за курсом НБУ на день вчинення правопорушення становить 44 721, 33 (сорок чотири тисячі сімсот двадцять одна грн. 33 коп.) грн. Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнати винним у вчиненні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ст.471 МК України, а саме накладення штрафу у розмірі 1700 грн. з конфіскацією обмежених товарів - 1235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) фунтів стерлінгів.

В обґрунтування апеляційної скарги представник Київської митниці Держмитслужби зазначає, що оскаржувана постанова необґрунтована та така, що підлягає скасуванню, оскільки її винесено всупереч вимогам ст.245 КУпАП про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення.

Так, на думку апелянта, суд, за наслідками розгляду справи по суті правомірно дійшов висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, але безпідставно не застосував конфіскацію.

Апелянт звертає увагу на те, що судом доведено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснив переміщення через митний кордон України без декларування готівки, сума якої перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» межу - 10 000 євро.

Оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскацію безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Крім того, апелянт зазначає, що враховуючи те, що примірник постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11.09.2020 у справі про порушення митних правил №1359/10000/20 станом на день подання апеляційної скарги не отримано, текст постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній, розширені обґрунтування до апеляційної скарги будуть надані під час судового розгляду справи.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв про поважність причин неявки до суду не направив.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Заслухавши доповідь судді,

пояснення представника Київської митниці Держмитслужби Юрківа В.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст.487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положеннями ст.489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) були дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим. Крім того висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України представником Київської митниці Держмитслужби не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне не застосування судом першої інстанції конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Крім того, санкцією ст.471 МК України передбачено основне адміністративне стягнення - штраф та додаткове стягнення - конфіскація товарів заборонених або обмежених законодавством України. Законодавством України не заборонено та не обмежено переміщення грошових коштів у будь-якому розмірі.

Окрім того ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06.11.2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Так, з пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вбачається, що він переміщував готівкові кошти, а саме 10 223 фунтів стерлінгів, декларацію не заповнював, був схвильований, оскільки його брат з дружиною перебувають в медичному закладі у важкому закладі, у зв`язку із захворювання «СOVID».

Враховуючи, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не мав наміру приховати грошові кошти або уникнути декларування, правопорушення вчинено з необережності, через неуважність, предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами, а порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет (грошові кошти) не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів та за відсутності в матеріалах справи будь-яких відомостей, які б викликали сумнів про законність походження вказаних коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для конфіскації вилучених у ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) грошових коштів.

Зазначені вище обставини, а також практика Європейського суду з прав людини дає підстави зробити висновок, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному конкретному випадку порушує справедливий баланс між загальними правилами декларування готівкових коштів та правом власності особи, тобто суперечить положенням ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, оскільки є непропорційним та покладає на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) «індивідуальний надмірний тягар».

Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини, викладені в протоколі про порушення митних правил №1359/10000/20 від 12.08.2020 року складеному стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ст.471 МК України та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, дійшов правильного висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу без конфіскації вилученої готівки.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч.3 ст.462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Підстав для застосування конфіскації вилученої валюти у суду немає.

Застосоване до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

На підставі наведеного, постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко