Справа № 127/4113/21
Провадження № 33/801/314/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сала Т. Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Мандзюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним 03 лютого 2021 року т.в.о. інспектора ВРОМ ДТП УПП у Вінницькій області Сльогою В.В., 01 січня 2021 року о 02 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Академічна, 56 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, при виникненні перешкоди для руху, яку водій ОСОБА_1 спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «ГАЗ 31105», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Не погодившись з цією постановою, 26 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усіх обставин справи, застосував спрощений підхід до розгляду цієї справи та не повідомив належним чином ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, чим порушив його право на захист.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану адміністративну справу у відсутність правопорушника.

Вищезгаданий протокол про адміністративне правопорушення складений теж без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції, призначене на 27 квітня 2021 року з`явився ОСОБА_1 , який визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, викладених в протоколі. При цьому суду пояснив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась в пізній час, стала його фізична втома.

Визнавати вину у скоєному його ніхто не змушував, і зробив він це без фізичного чи морального тиску або примусу з боку третіх осіб.

ОСОБА_1 було роз`яснено, що наслідком визнання ним своєї вини може бути залишення без змін постанови суду першої інстанції, якою останнього визнано винним та накладено та нього адміністративне стягнення, на що ОСОБА_1 підтвердив усвідомлення ним цього.

Разом з цим, у зв`язку з повним визнанням ОСОБА_1 своєї вини, його адвокат просив змінити вид адміністративного стягнення, застосованого відносно його підзахисного.

Апеляційний суд, вислухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали адміністративної справи, керуючись нормами КУпАП, прийшов до наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений (розлучений), на утриманні має малолітню дочку, має джерела доходів, які пов`язанні з використанням (керуванням) транспортних засобів, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. Крім цього, ОСОБА_1 має наміри відшкодувати завданні потерпілому збитки.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 124 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення правопорушення) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Беручи до уваги визнання ОСОБА_1 свої вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без заперечень з боку останнього обставин за яких було скоєне правопорушення, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні згаданого правопорушення, є законною та скасуванню не підлягає.

Однак, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні, взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 , не наполягав на суворому покаранні останнього, адже той визнав свою вину і розкаявся в скоєному, про що свідчить намагання ОСОБА_1 зустрітись з потерпілим для врегулювання питання щодо відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Факт визнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні на стадії перегляду адміністративної справи апеляційним судом, у провадженні, яке відкрите за його апеляційною скаргою, а також бажання останнього відшкодувати шкоду потерпілому, на думку апеляційного суду, стверджують про щире каяття ОСОБА_1 в скоєному, шо в силу ст. 34 КУпАП, є тою обставиною, що пом`якшує відповідальність останнього.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не був присутній при складанні адміністративного протоколу і не брав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, доказів того, що він був повідомлений про дату та час судового засідання в матеріалах справи не має, що позбавило останнього можливості висловити свою позицію з приводу звинувачень, в тому числі з приводу своєї вини.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений у відсутність правопорушника та те, що ОСОБА_1 не приймав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, з врахуванням обставин, які характеризують правопорушника з позитивної сторони, а також обставини, що пом`якшують відповідальність, зважаючи на позицію потерпілого щодо покарання порушника, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, яке застосоване судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 є надмірним і не співмірним з встановленими обставинам. Отже, адміністративне стягнення підлягає зміні в бік пом`якшення, з накладенням штрафу в розмірі, який встановлений ст. 124 КУпП з врахуванням вимог ст. 8 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 8, 23, 33, 34, 124, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Мандзюком Віталієм Анатолійовичем, задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року змінити в частині накладення стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн, в решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Б. Сало