Справа № 349/1530/20
Провадження № 3/349/2/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2021 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г., за участі: ОСОБА_1 , захисника Микуша Д.М., розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,громадянина України, українця, який не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Адміністративне правопорушення вчинено при наступних обставинах: 11 жовтня 2020 року о 16 год 41 хв. в с. Беньківці Рогатинського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Форд, номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху ( далі - ПДР).

В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із викладеним у протоколі та пояснив, що разом із сім`єю повертався від бабусі та їхав додому. В с. Беньківці Рогатинського району його автомобіль зупинили працівники поліції, оскільки не горіла лампочка лівого фари. В ході їхнього спілкування правоохоронці звинуватили його в тому, що він керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля. Проходити такий огляд від відмовився, оскільки йому не було надано для ознайомлення свідоцтва про технічну відповідність приладу «Драгер». Окрім цього правоохоронці не змогли чітко вказати на ознаки алкогольного сп`яніння, що у нього виявили. Проїхати в медичний заклад він також відмовився з тих підстав, що в салоні автомобіля перебували діти. Додатково вказав, що свідків на місці зупинки автомобіля не було. Після того, як йому працівники поліції повернули посвідчення водія він доставив дітей та дружину додому в м.Львів та поїхав у місцевий медичний заклад з метою самостійно пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Згідно лабораторних результатів в нього відсутній вміст алкоголю в крові.

Захисник Микуш Д.М. у судовому засіданні просив провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки працівниками поліції було порушено встановлений порядок проходження водіями огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Микуша Д.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП ( в редакції на час вчинення правопорушення), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені участині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу серія ДПР18 №233088 від 11 жовтня 2020 року, рапортом інспектора СРПП №1 Рогатинського віділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Декальчука Р.С. від 11 жовтня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11 жовтня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 жовтня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 11 жовтня 2020 року.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №233088 від 11 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 11 жовтня 2020 року о 16 год 41 хв. в с.Беньківці Рогатинського району з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11 жовтня 2020 року, які долучені до матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2020 року о 16 год 53 хв. в с.Беньківці по вул. Центральній Рогатинського району водій ОСОБА_1 відмовився в їхній присутності від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та проходження медичного огляду в медичному закладі.

ОСОБА_1 надав копію результату лабораторного дослідження №5834 від 22 жовтня 2020 року, проведеного КНМ «Львівська лікарня швидкої медичної допомоги», згідно якого у його крові відсутній вміст алкоголю. При дослідженні даного письмового доказу встановлено, що токсикологічне дослідження проведено 21 жовтня 2020 року.

Згідно відповіді на адвокатський запит генерального директора КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 28 жовтня 2020 року, забір крові у ОСОБА_1 проведений 11 жовтня 2020 року о 22 год 50 хв.

Тобто забір матеріалу у ОСОБА_1 було здійснено через більш як чотири годин після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Суд не бере до уваги даний висновок, оскільки водій ОСОБА_1 звинувачується за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки його відмови. З відеозапису також вбачається, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відбулася у присутності двох свідків.

Зокрема з дослідженого в судовому засіданні відео файлу за №00000_ встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись із дозвільними документами на прилад «Драгер». Однак така пропозиція працівника поліції була проігнорована ОСОБА_1 . В подальшому працівник поліції в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». На таку пропозицію ОСОБА_1 відповів відмовою, після чого працівник поліції роз`яснив йому наслідки такої відмови та запропонував проїхати у медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 надав відповідь - « ні, хочете викликайте сюди лабораторію, я нікуди не поїду». З метою уточнити відповідь ОСОБА_1 , працівник поліції перепитав, чи буде він проходити огляд на місці зупинки автомобіля чи можливо має бажання проїхати у медичний заклад, на що ОСОБА_1 ствердно відповів, що нікуди не поїде та хоче здати аналізи на місці зупинки автомобіля. Працівник поліції роз`яснив йому, що цього не передбачено і в черговий раз роз`яснив наслідки його відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суд критично оцінює зауваження захисника про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», оскільки таке твердження спростовується переглянутим у судовому засіданні відео файлом. Окрім цього, як вбачається із даного відео файлу, ОСОБА_1 не ставив перед працівниками поліції вимогу пред`явити йому документи, які дозволяють використовувати даний прилад.

Мотивуючи свою відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 посилається на те, що не може залишити автомобіль на місці зупинки, оскільки у салоні перебувають діти та вимагає викликати на місце зупинки транспортного засобу лабораторію, де буде здавати біоматеріал на аналіз.

Огляд особи, яка керує транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проведення процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, та оформлення результатів такого огляду, повинен відбуватися з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

Згідно положень до п. 2 розділу І Інструкції «Загальні положення» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Такими ознаками алкогольного сп`яніння можуть бути зокрема: виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя( п.3 розділу І Інструкції).

З аналізу даної норми вбачається, що абсолютне право визначати ознаки алкогольного сп`яніння мають лише працівники поліції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом ( п.1 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. (п.5, п.6 розділу ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розділу І Інструкції).

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

В судовому засіданні встановлено, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлена з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємопов`язаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 в тому, що керуючи транспортним засобом він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи, що на час розгляду справи, визначений ч.2 ст. 38 КУпАП ( в редакції на час вчинення правопорушення) строк накладення адміністративного стягнення сплинув, провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.Г.Могила