Справа № 167/36/21
Провадження №3/167/33/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року місто Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Н.В. Шептицька, розглянувши матеріали, що надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Ольганівка, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда дитинства 2-ї групи,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №457854 від 07.01.2021 року, ОСОБА_2 07 січня 2021 року о 12 год 50 хв, в с. Ольганівка по вул. Граничній Луцького району Волинської області, керував мопедом марки «Карпати», без д.н.з., у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху і своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 щодо обставин справи не зміг надати пояснення, лише розповів, що їхав на мопеді марки «Карпати», щоб купити цигарки для старших хлопців та був зупинений працівниками поліції.

Встановлено, що ОСОБА_2 не має права керування транспортними засобами і посвідчення водія не отримував.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду. Також, в деяких справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання, правопорушення не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Оскільки положення КУпАП безпосередньо не регулюють порядок обов`язкової участі захисника у справах про притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, як і щодо належності та допустимості доказів у даній категорії справ, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права.

Згідно п.3 ч.2 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , ознайомившись з відеозаписом на CD- диску щодо обставин події 07.01.2021 року, у суду виникли обгрунтовані сумніви щодо наявності у ОСОБА_2 психічних вад.

Враховуючи дані обставини, судом було з`ясовано, що при розгляді кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України, вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 04.02.2016 року було встановлено, що ОСОБА_2 виявляє ознаки легкої розумової відсталості у вигляді глибокої дебільності, ускладненої ЗМН ІІ рівня та поведінковими розладами по змішаному типу, що призводить до зниження соціальної адаптації, і через наявний психічний розлад не був здатний повної мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства 2-ї групи.

За таких обставин, суд вважає, що складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №457854 від 07.01.2021 року щодо ОСОБА_2 , як і його медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння від 07.01.2021 року, мало відбуватися з обов`язковою участю захисника, оскільки ознаки психічних вад ОСОБА_2 є очевидними, і обов`язково мали взятися до уваги особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №457854 від 07.01.2021 року щодо ОСОБА_2 .

Допустимим доказом визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ч. 1 ст. 86 КПК України). З цієї норми вбачається, що критерієм загальної недопустимості доказу, тобто доказу, який може бути визнаний недопустимим у нарадчій кімнаті, є порушення порядку його отримання. Що стосується очевидної недопустимості, в процесуальному законі не визначено жодного переліку підстав, коли докази є очевидно недопустимими, а лише визначено, що в разі встановлення очевидної недопустимості доказу, він визнається судом недопустимим (ч. 2 ст. 89 КПК України).

Частинами 13 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів унаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З наведених вище мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в справі, оскільки докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, зібрані з грубим порушення права особи з психічними вадами на захист.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за наведених в протоколі обставин.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Рожищенського районного суду

Волинської області Н.В. Шептицька