Справа № 163/2480/20 Провадження №33/802/204/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника Костючика І.А., представника Волинської митниці Держмитслужби Крижановської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 150 666 (сто п`ятдесят тисяч шістсот шістдесят шість) грн. з конфіскацією в дохід держави 1027 штук іграшок для дорослих в асортименті 127 найменувань, загальною вартістю 150 666 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці Держмитслужби 6551 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн. витрат по справі за зберігання товарів, а в користь держави - 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за те, що він 11 липня 2020 року прямуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби в якості водія автомобіля марки "Рено", номерний знак НОМЕР_1 , в якому як перевізник переміщував від польської компанії "Softland" в адресу ТОВ "Софтленд Україна" іграшки для дорослих в асортименті вагою 397 кг у 24 картонних ящиках, перемістив з приховуванням від митного контролю 1027 штук іграшок для дорослих в асортименті 127 найменувань у 12 картонних коробках загальною вартістю 150666 грн. шляхом подання товарно-супровідних документів (CMR без номера, інвойс № FSE 1/07/2020/1UA), що в частині цих товарів містили неправдиві відомості щодо кількості вантажних місць, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та направити справу на новий розгляд для встановлення та з`ясування всіх обставин справи. Вказує про те, що судом не було надано належної правової оцінки його поясненням, яке він надав в суді, оскільки стверджував про те, що митникам подавав саме дві міжнародні товарно-транспортні накладні, але попередив про відсутність виставленої попередньої митним брокером декларації, так як його телефон вийшов з ладу (розбився) у зв`язку з чим він не мав об`єктивної можливості зв`язатись з брокером, тобто особою відповідальною за митне оформлення. Подання ним двох СМR від 29.06.2020 року та від 10.07.2020 року підтверджується їх наявністю в матеріалах справи, чого працівниками митниці жодним чином не спростовано. Також суддею залишено поза увагою факт відсутності пояснень власника товару громадянки України ОСОБА_2 , яка проживає в м.Одеса з приводу зазначеного СМR від 29.06.2020 року, оскільки Одеською митницею доручення Волинської митниці виконано не було. Крім того, суддею не звернуто увагу на те, що товар було опломбовано відправником, а тому відправником чи отримувачем повинно було бути направленим митному органу всі необхідні документи щодо здійснення митного оформлення товару, до якого він жодного відношення немає.

Також судом не було з`ясовано того, що представником митного органу в будь-який спосіб не відібрано жодних пояснень в уповноваженої особи фірми отримувача товару - ТОВ "Сефтленд Україна" щодо здійснення митного оформлення. Не відібрано пояснень у особи, яка безпосередньо відповідала за митне оформлення тощо.

Вважає, що ані митним органом, ані судом не встановлено суб`єкта правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки він не може нести відповідальність за митне оформлення товару, так як його ніхто на це не уповноважував.

Крім того, судом не надано жодної правової оцінки тому, що він пояснення на митниці писав під диктовку працівника митниці, оскільки митники його не випускали із зони митного контролю. Також проігноровано його твердження про те, що він після отримання працівником митного органу його документів, просив помістити автомобіль та товар в режим митного складу до моменту встановлення контактів з митним брокером, в чому йому було в категоричній формі відмовлено.

Вважає, що склад правопорушення, яке йому інкримінується матеріалами справи не доводиться жодним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Костючика І.А., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, представника митниці Крижановську О.В., яка скаргу заперечила та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи та прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Доказами у справі про порушення митних правил згідно із ч.1 ст.495 МК України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Факт переміщення через митний кордон товару, який вказаний у протоколі про порушення митних правил №0605/20500/20, 11.07.2020 року складеному щодо ОСОБА_1 , стверджено матеріалами справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, та ніким фактично не оспорюється.

Водночас, сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 у даному випадку не повинен нести будь-яку відповідальність, оскільки в його діях відсутній умисел на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Проте, такі доводи сторони захисту на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.

З диспозиції ч.1 ст.483 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

При цьому, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо перемістила, або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Пунктом 37 ст.4 МК України передбачено, що перевізником є особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України, або є відповідальною за такі перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

За положеннями ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Таким чином, враховуючи вищевказані положення Митного кодексу України, перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування, та вони несуть відповідальність лише виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, і перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Як встановлено судом першої інстанції, і це фактично підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 як перевізник, здійснював переміщення товару від польської компанії "Softland" в адресу ТОВ "Софтленд Україна", а також в адресу фізичної особи ОСОБА_2 (м.Одеса), та особисто подавав до митного органу товаро-супровідні документи на вантаж. При перевірці вантажу на митниці була виявлена невідповідність товару, товаро-супровідним документам, а саме - до митного контролю подано лише документи на товар в кількості 24 вантажних місця, який перевозився в адресу ТОВ "Софтленд Україна". Окрім заявленого товару перевозився ще товар 12 картонних коробках - 1027 штук іграшок для дорослих в асортименті 127 найменувань.

ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, які він надав працівникам митниці, окрім іншого вказав, що весь товар, який був у нього в транспортному засобі завантажувався на одній фірмі в Дорогуську, і він був призначений для двох різних отримувачів. Після завантаження товару накладено пломбу. При виїзді з Польщі він подав два пакети документів, тобто для двох отримувачів. А вже на пункті пропуску "Ягодин" Волинської митниці ним подано документи лише на товар, отримувавчем якого була фірма ТОВ "Софтленд Україна". Документи щодо товару, який знаходився у 12 коробках та який прямував в адресу іншого отримувача - фізичної особи, він мав при собі, однак не подав через утому. Брокер одержувача - фізичної особи повинен був оформити попередню декларацію, однак цього не зробив з невідомих причин.

В апеляційній скарзі та в судовому засідання ОСОБА_1 вказував про те, що вищевказані пояснення на митниці надавав під тиском працівників митного органу, оскільки митники його не випускали із зони митного контролю. Після отримання працівником митного органу його документів, тобто на інший товар, він просив помістити автомобіль і товар в режим митного складу до моменту встановлення контактів з митним брокером, в чому йому було в категоричній формі відмовлено.

Однак, такі його твердження повністю спростовуються допитаним в суді апеляційної інстанції свідком ОСОБА_3 , який складав протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 . Зокрема, він пояснив, що ОСОБА_1 рухався по смузі, яка призначена для вантажних транспортних засобів "червоний коридор", і при цьому йому був наданий бланк митної декларації для заповнення, однак він у ній нічого не вказав. При огляді транспортного засобу був виявлений товар, який не заявлений в митній декларації. Лише після цього ОСОБА_1 повідомив митникам, що документи на товар, який не був вказаний у митній декларації у нього наявні та надав їх. Про дану обставину зазначено також в акті про проведення огляду. Крім того, вказав, що пояснення ОСОБА_1 надавав добровільно без жодного тиску, викладав їх особисто.

Аналізуючи обставини справи та положення ч.1 ст.483 МК України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про те, що ОСОБА_1 у даному випадку повинен нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази в розумінні ст.495 МК України його винуватості у порушенні митних правил.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, тобто переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання документів з неправдивими відомостями щодо кількості вантажних місць.

При цьому, доводи сторони захисту як на підставу для скасування судового рішення про те, що ОСОБА_1 мав документи на товар у 12 коробках, який не був вказаний у митній декларації та надав їх працівникам митниці, не можуть бути такими, що вказують на відсутність в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки, як встановлено судом, такі документи він надав лише після виявлення у нього товару, який не зазначений у декларації, що фактично вказує на намагання переміщення товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання документів з неправдивими відомостями щодо кількості вантажних місць.

Не заслуговує на увагу суду також посилання сторони захисту про те, що товар був опломбований, а тому відправником чи отримувачем повинні були направлені усі необхідні документи митному органу щодо митного оформлення товару, оскільки враховуючи положення ст.460 МК України, перевізник несе відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості, виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів.

Не спростовують жодним чином також вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил і пояснення брокера ОСОБА_4 , який допитувався судом в якості свідка та, який пояснив, що декларація не була виставлена ним через збій в системі, оскільки враховуючи встановлені обставини справи, вони не є такими, що виправдовують дії ОСОБА_1 . Водночас, суд розцінює їх як сприяння у намаганні ОСОБА_1 ухилитись від адміністративної відповідальності.

Таким чином вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі і наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення через відсутність вини у вчиненні правопорушення, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 КУпАП.

Постанова судді Любомльського районного суду від 28 січня 2021 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк