Справа № 163/578/20 Провадження №33/802/281/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч. 6 ст. 481 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., за участю секретаря Павловій Н.А., представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Д.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420, 40 грн. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06 жовтня 2019 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль "Фольксваген", польський номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 60 діб, однак, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 04 лютого 2020 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

У своєму рішенні суддя місцевого суду вказав, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і при цьому його вина доводиться матеріалами справи.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Абрамчук Д.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним. Вказує, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що суддею місцевого суду порушено право на захист, а з врахуванням несправності автомобіля, просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Крім того, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки копії постанови не отримав.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник, не були присутні під час розгляду справи в суді першої інстанції, даних про отримання копії постанови в матеріалах справи не має, тому строк апеляційного оскарження постанови необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки, розгляд справи за клопотанням останнього відкладався з 09.04.2020, у зв`язку з карантини заходами, 17.06.2020 з метою укладення договору про надання правової допомоги, 17.09.2020 за клопотанням захисника Абрамчука Д.В. у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, а 20.11.2020 останній був належним чином повідомлений про дату там місце розгляду справи, заяв та клопотань не подав (а.с.26).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, жодних порушень права на захист, зокрема і на правову допомогу, судом допущено не було.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, зобов`язанням про зворотне вивезення транспортного засобу, витягами з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби, письмовими поясненнями порушника, в яких останній зазначив про підготовку транспортного засобу до митного оформлення, службовою запискою інспектора митниці.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

В суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до митних органів для продовження строку тимчасового ввезення автомобіля. Дана обставина не спростована і в апеляційному суді.

Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, порушник не навів.

Інші доводи скаржника, а саме, щодо технічної несправності транспортного засобу, з огляду на те, що захисник в судове засідання не з`явився, оригінал довідки про технічний стан автомобіля не надав і не надана така на запит суд, не підтверджені матеріалами справи, а отже є безпідставними.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, безпідставними.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення .

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Поновити строк захиснику ОСОБА_1 - адвокату Абрамчуку Д.В. на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Д.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 листопада 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок