Провадження № 33/4820/269/21
Категорія: ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Мартиненка В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Савінського О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

За постановою суду, 24 листопада 2020 року, о 04 год. 47 хв., ОСОБА_1 , в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружна, 39/1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Правопорушення вчинено двічі протягом року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2021 року, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною із порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що 24.11.2020 на місці зупинки працівники поліції його про час та місце розгляду справи не повідомили та не вручили копію протоколу. Не дочекавшись виклику до суду він звернувся за правовою допомогою та під час отримання консультації з`ясувалось, що справу відносно ОСОБА_1 вже розглянуто 26.01.2021 без виклику та повідомлення. Копію постанови отримав його захисник лише 22.03.2021.

Зазначає, що працівники поліції зупинили його безпідставно, за відсутності будь - яких порушень Правил дорожнього руху; на момент зупинки не було підстав для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Жодного документу про направлення ОСОБА_1 на огляд, в якому б зазначались ознаки сп`яніння у справі не має та працівниками поліції не складалось, жодного огляду на предмет виявлення у нього ознак сп`яніння працівники поліції не проводили на місці зупинки.

При цьому, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки у інспектора поліції не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відтак і для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови , а апеляційну скаргу визнати такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом були в повній мірі з`ясовані всі обставини, які відповідно до положень ст.280 КУпАП підлягають з`ясуванню, а також були досліджені надані докази та оцінені судом у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №416357 від 24.11.2020, згідно якого у вказаний день о 04 год. 47 хв. ОСОБА_1 в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружна, 39/1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Правопорушення вчинено двічі протягом року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- постановами Хмельницького міськрайонного суду від 29.05.2020 та 13.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказане свідчить про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у спеціальному медичному закладі, відповідно до положень, передбачених Інструкцією від 09.11.2015 № 1452/735.

Крім того, ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом.

Посилання в апеляційній скарзі про порушення права на захист, оскільки справу розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , слід залишити поза увагою, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захиснику Савінському О.П. була надана можливість захищати в повному обсязі права передбачені КУпАП для осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, а тому право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушується.

Крім того, ч. 3 ст. 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності також зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Твердження ОСОБА_1 на те, що жодних підстав для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в працівників поліції не було, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що у них є підозра, що останній перебуває у стані сп`яніння. У зв`язку з цим, працівники поліції запропонували останньому пройти тест на стан наркотичного сп`яніння.

Ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, перераховані працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Саме наявність вказаних ознак наркотичного сп`яніння стала підставою для пропозиції ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, пропозиція працівників поліції щодо проходженням ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння є законною та мотивованою.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не було вручено копію протоколу, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та отримання копії протоколу.

Слід залишити поза увагою і твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, така форма складається у разі згоди водія на проходження огляду у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для скасування судового рішення.

Тому, враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.ст.294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайоного суду від 26 січня 2021 року.

Постанову Хмельницького міськрайоного суду від 26 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук