Справа № 346/2541/21
Провадження № 33/4808/494/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю захисника адвоката Чеботар В.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботар В.В. на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2021 року о 13 год. 55 хв. в м. Коломия по вул. Коцюбинського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , та від проходження огляду, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Чеботар В.В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чеботар В.В. вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про те, що останній не є суб`єктом правопорушення і в його діях відсутній склад правопорушення.

Вказує, що на долученому відеозапису не можливо встановити факт керування транспортним засобом, оскільки на ньому відображено лише спілкування ОСОБА_1 із працівником поліції.

Звертає увагу на те, що долученими відеозаписами не зафіксована присутність свідків, а суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про необов`язковість присутності свідків під час проведення огляду особи.

Вищевказаним відеозаписом не зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності особи щодо якої складався вказаний протокол.

Вказує на те, що суд при ухваленні постанови суду мав критично віднестись до долучених до матеріалів справи відеозаписів.

Вважає, що проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено із порушенням вимог КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів.

Апелянт вказує на те, що включення портативного відео реєстратора повинно відбуватися з моменту початку виконання поліцейським своїх службових обов`язків, ведеться безперервно і до їх завершення.

Вказує на те, що долучені відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони є обрізаними, а фрагменти спілкування не підтверджують всіх обставин справи на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чеботар В.В. стверджує про те, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину правопорушника.

Акт огляду і направлення на огляд водія заповнені працівником поліції на місці події не містять жодної доказової інформації про винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

На відеозаписі долученому до матеріалів справи маються часові прогалини між кожним відеозаписом, що свідчить про неповноцінну відеофіксацію та ставить під сумніви повноту зафіксованої події.

Таким чином, захисник ОСОБА_1 адвокат Чеботар В.В. вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що працівниками поліції не було дотримано процедуру проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , відеоматеріали не містять повну фіксацію події, що в свою свідчить про необхідність визнання недійсними результатів огляду, порушення порядку складання протоколу і як наслідок звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги його захисника, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причини щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Чеботар В.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак не може з`явитися до суду, оскільки перебуває на межами країни і найближчим часом не збирається повернутися в Україну. Вказує, що останній повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності у зв`язку з чим просить розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про розгляд апеляційної скарги захисника, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні і враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції вищевказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника адвоката Чеботар В.В. за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника адвоката Чеботара В.В., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, судом першої інстанції були перевірені доводи адвоката Чеботара В.В. щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджена матерілами справи, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244204 від 31.05.2021 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія; направленням на огляд водія; рапортами; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; відеоматеріалами, долученими до матеріалів справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту доводів захисника адвоката Чеботар В.В. вбачається, що останній вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Вважає, що відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та те, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків. Вважає, що відеозаписи не можуть бути визнані належними доказами, оскільки не містять повну фіксацію події, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено інформацію про технічний прилад за допомогою якого вони отримані.

Апеляційний суд приймає до уваги , що вищевказані доводи вже перевірялись судом першої інстанції внаслідок чого було встановленно, що вони є безпідставними та спростовуються сукупністью доказів, які досліджені судом.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Перевіряючи доводи апелянта у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №244204 від 31.05.2021 року, згідно якого водій ОСОБА_1 31.05.2021 року о 13 год. 55 хв. в м. Коломия по вул. Коцюбинського, керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським Коломийського РВП старшим сержантом Кочмар І.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 ..

В протоколі зазначено, що особу правопорушника було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Коломийському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Зазначено, що до протоколу додається адміністративні матеріали, а свідки не залучались.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, що пив пиво.

В протоколі зазначено, що посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, за що ОСОБА_1 розписався в протоколі.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 . В протоколі зазначено, що транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень ПДР, за що ОСОБА_1 також власноручно розписався.

Апелянт посилається на те, що відеозаписами долученими до матеріалів справи не зафіксовано момент складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності особи щодо якої складався вказаний протокол.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №244204 від 31.05.2021 року складався в присутності правопорушника ОСОБА_1 , про що свідчать його власноручні підписи і пояснення в графі протоколу по суті вчиненого ним правопорушення, його було ознайомлено із змістом обвинувачення.

Відсутність на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, моменту складання вищезазначеного протоколу не свідчить про порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не може бути причиною для скасування постанови суду, оскільки працівники поліції долучають до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення наявні відеозаписи в обсязі, який вважають необхідним для доведення вини правопорушника у вчиненні правопорушення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), погоджувався з діями працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та розумів зміст обвинувачення, а саме, що протокол складено у зв`язку з тим, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, власноручно написав пояснення про те, що пив пиво та під власноручний підпис був ознайомлений працівником поліції зі змістом протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення складався працівником поліції в присутності ОСОБА_1 і останній був ознайомлений із його змістом та сутністю висунутого проти нього обвинувачення, про що свідчать власноручні підписи та пояснення ОСОБА_1 по суті вчиненого правопорушення у зазначеному протоколі.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_2 .

Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеофіксація відображає обставини відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Однак, апеляційний суд вважає, що відсутність відеозапису складання протоколу про адміністративне правопорушення не є суттєвим і не має своїм правовим наслідком визнання долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів недопустимими.

Зокрема, недопустимими повинні бути визнані докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Апеляційний суд вважає, що відсутні дані, які свідчать що наявні в матеріалах справи докази отримані з порушенням встановленого законом порядку та повинні бути визнані недопустимими.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Відеозаписи стосуються обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції вбачається, що при зверненні працівника поліції до ОСОБА_1 як водія, останній не вказував що він не є водієм транспортного засобу, а поведінка ОСОБА_1 була спрямована на відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

За таких обставин, працівник поліції, враховуючи наявність підозри в тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не може бути допущений до керування транспортним засобом без проходження відповідного огляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, про усунення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в подальшому, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не можуть бути визнані належним та допустимим доказом за відсутності посилання щодо відомостей на технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеозапис.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом не доведено яким чином відсутність даних про технічні засоби відеофіксації має істотне значення для розгляду справи, впливає на вирішення питання щодо допустимості вказаного доказу та порушує право особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення на організацію ефективного захисту своїх інтересів.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було здійснено відеозапис, вважає, що у даному випадку, наявність або відсутність інформації про те, яким технічним засобом було створено відеозапис, жодним чином не впливає на правову оцінку вищевказаного доказу щодо його допустимості та належності, оскільки достовірність обставин, які ним зафіксовано не викликає сумнівів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою наявних технічних засобів.

Зафіксовані відеозаписами обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису з камери відео реєстратора патрульної машини вбачається, що транспортним засіб під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції на вул. Коцюбинського у м. Коломия.

На відеозаписах з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, оскільки в транспортному засобі перебував тільки він і сторонніх осіб не було.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку, що доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять даних того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не відповідають дійсності та повністю спростовуються сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні апеляційної інстанції.

На відеозаписах долучених до матеріалів справи містяться відео стосовно однієї особи правопорушника, дані якої було встановлено на підставі посвідчення водія ОСОБА_1 , яке в нього було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №244204 від 31.05.2021 року.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини справи та наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази свідчать про те, що саме він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Оцінюючи посилання сторони стосовно того, що відеозаписи містять неточності щодо встановлення години вчинення правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вищевказані розбіжності не мають істотно значення для вирішення питання щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Суд виходить із сукупності доказів, які досліджені судом апеляційної інстанції та приходить до висновку, що відео записи долучені до матеріалів справи стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, про відповідальність за таку відмову був попереджений працівником поліції, надав пояснення по суті правопорушення, якими вказав, що пив пиво, був ознайомлений працівником поліції із його змістом, про що свідчать підписи правопорушника.

Апеляційний суд приймає до уваги, що показання ОСОБА_1 та сторони захисту в доводах апеляційної скарги суперечать даним, які зафіксовані на відеозаписах з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, відповідно до яких, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі сторона захисту вказує на те, що акт огляду і направлення на огляд водія заповнені працівником поліції на місці події не містять жодної доказової інформації про винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Однак, апеляційний суд вважає доводи апеляції безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах справи наявний акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), у відповідності до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 в графі відповідно акту, що містить доказову інформацію про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Коломийську ЦРЛ (а.с.3), складеного о 14.05 год. 31.05.2021 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. В направленні зазначено, що особу було встановлено на підставі посвідчення водія та водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, в результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №244104.

У відповідності до рапортів поліцейських СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції І.Кочмар від 31.05.2021 року (а.с.4) та старшого сержанта поліції І.Мельника від 31.05.2021 року (а.с.5), згідно яких вони доповідають про те, що 31.05.2021 року о 13.55 год. помічено автомобіль марки ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 , водій якого порушив ПДР. Під час перевірки документів було встановлено дані водія ОСОБА_1 . При спілкуванні з вказаним водієм в ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Водієві було запропоновано пройти тест на факт вживання алкоголю за допомогою приладу DragerAlkotest 6820, на що ОСОБА_1 відмовився. Даному водієві було запропоновано пройти огляд у лікувальному закладі Коломийської ЦРЛ, на що водій відмовився. На громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи щодо обставин оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки у тому разі, коли огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським без застосування технічних засобів відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі за відсутності свідків.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Таким чином, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) інспектора патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі не погодився.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту та ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботар В.В. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв