Провадження № 33/812/241/20 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Войнарівський М. М.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Богуславської О. М.,

захисника Драненко В. В.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Драненка В. В. на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2021 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 ,

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 2 березня 2021 року о 14 год. 04 хв. у місті Миколаєві в районі вулиці Великої Морської, 14 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Ceely MK», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку при виникненні небезпеки для руху, який міг об`єктивно виявити, не зменшив швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення із заподіянням механічних пошкоджень із транспортним засобом марки «Урал 4320», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував учень ОСОБА_3 під наглядом інструктора ОСОБА_1 , який в цей час знаходився на його смузі руху.

ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі.

Не погодившись з такою постановою судді, захисник ОСОБА_2 адвокат Драненко В. В. подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зазначав, що суд не врахував, що ДТП відбулася з вини іншого учасника, який виїздив на його смугу руху з другорядної дороги, внаслідок чого проігноровано факт того, що зіткнення відбулося не на зустрічної смузі руху, а на тієї, по якій він рухався.

Не вказано судом пункти ПДР України, які на його думку порушив водій ОСОБА_2 ..

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника Драненка В. В. на підтримку доводів скарги, пояснення потерпілого, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.

За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Тому в обґрунтування своїх висновків, суддя, як на докази вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №532309 від 2.03.2021, схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, відеозапис з реєстратора особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.1-5, 32).

Ці докази у сукупності досліджені суддею належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції. На підставі них встановлені обставини, які відповідають даним, що містяться у схемі ДТП, що надана у додатку до протоколу (а.с.2).

Так за схемою, складеною до протоколу, вбачається, що місце зіткнення автомобілів представниками поліції встановлено точно і воно розташовано посередні смуги руху, в якій рухався автомобіль ОСОБА_2 та виїхав передньою частиною автомобіль «Урал» та зупинився на декілька секунд для здійснення подальшого виїзду на цю смугу руху, але через свої габарити міг це здійснити шляхом часткового виїзду передньою частиною на зустрічну смугу руху, по якій в той час рухався зустрічний транспорт.

У схемі зазначено, що ширина смуги руху, по якій рухався ОСОБА_2 до пішохідного переходу складає 4.1 м, а відтак проїхати по ній, враховуючи те, що її половину зайняла передня частина автомобіля «Урал», який виїхав на неї передньою частиною та зупинився перед переходом, для водія автомобіля «Ceely MK» було не можливим, без виїзду на зустрічну смугу руху, яка відокремлена лінією, що забороняє її переїзд та фактичному здійснені обгону на пішохідному переходу.

Відтак, автомобіль «Урал» був перешкодою для автомобіля «Ceely MK», при виявленні якої, його водії у відповідності до пункту 12.3 ПДР України повинен прийняті усі заходи для зменшення швидкості та зупинки свого транспортного засобу, але таких дій ОСОБА_2 не здійснив.

За відеозаписом, що наданий до суду ОСОБА_2 , вбачається, що саме такі обставини мали місце, та водій ОСОБА_2 завчасно побачив автомобіль «Урал», який вже був на його смузі руху, та мав об`єктивну можливість для зменшення швидкості свого руху, аж до зупинки автомобіля (а.с.32). А усі його та його захисника посилання на виїзд автомобіля «Урал» з другорядної дороги не мають в даному випадку значення, так як автомобіль «Урал» вже здійснив свій виїзд на смугу руху, по якій рухався автомобіль «Ceely MK», та став для нього перешкодою.

За такого судом вірно не взято до уваги пояснення ОСОБА_2 щодо відсутності його вини у порушені ПДР України та самої події ДТП, так як: по-перше, це спростовується відеодоказами та письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, а по-друге, місце зіткнення на смузі руху ОСОБА_2 лише відповідає самому механізму ДТП, та тим пошкодженням автомобілів, що зафіксовані у додатку до схеми ДТП, та свідчать, що зіткнення відбулося лівою передньою частиною автомобіля «Урал» з правою частиною автомобіля «Ceely MK», починаючи від його передньої частини до задньої, внаслідок об`їзду перешкоди з виїздом на зустрічну смугу руху.

Тому усі доводи апелянта та ОСОБА_2 направлені на встановлення вини іншого учасника ДТП, але вони не мають підтвердження як на час самої події, так і на час розгляду справи у судах. Крім цього такі намагання встановити вину потерпілого у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним відносно ОСОБА_2 суперечить як положенням статей 280, 283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенцію якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням статті 251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 в порушення пунктів 2.3 «б», 12.3 ПДР України, якими визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, та при виникненні перешкоди прийняти усі заходи до зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, але при об`єктивному виявленні автомобіля «Урал», як перешкоди для подальшого руху по своєї смузі руху, не зменшив швидкість та не зупинився, а виїхав на зустрічну смугу в районі пішохідного переходу, намагаючись об`їхати завчасно виявлену перешкоду, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що і стало причиною ДТП.

З огляду на наведене, при апеляційному перегляді даної справи не встановлена відсутність порушень Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_2 , а за такого припущення апелянта щодо наявності в діях іншого водія-потерпілого складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відносно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався, не має правового значення.

Доводи захисника про те, що судом не встановлені пункти ПДР України, які порушив ОСОБА_2 не відповідає змісту постанови, де є вказання на пункти 2.3.б та 12.3 ПДР України, та посилання на протокол про адміністративне правопорушення, як доказ вини водія у порушені цих пунктів Правил.

За таких обставин прийняте суддею рішення про встановлення вини водія ОСОБА_2 із закриттям провадження в частині накладення адміністративного стягнення за спливом строків, передбачених статтею 38 КУпАП, є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Драненка В. В. залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2021 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова