ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1448/21 Справа № 214/4036/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Колесника Дениса Юрійовича на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративні правопорушення, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в сумі 454 гривні.
Згідно з постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 12.05.2021 о 18 год. 25 хв., керував автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Волгоградської біля буд. 6а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, водій ОСОБА_1 12.05.2021 о 18 год. 25 хв., керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Волгоградської біля буд.6а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної відстані руху, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Травмованих немає. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України.
Крім того, після скоєння ДТП, що мало місце 12.05.2021 о 18 год. 25 хв. на автодорозі вул. Волгоградської біля буд. 6а в м. Кривий Ріг, водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що строк пропущений з поважних причин, у зв`язку з тим, що в день проголошення рішення не було оголошено повного тексту постанови, тому без наявності повного тексту судового рішення ОСОБА_1 був позбавлений можливості її оскаржити і у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу. Копію постанови він отримав лише 02 серпня і 12 серпня 2021 року подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник Колесник Д.Ю. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону під час об`єднання справ в одне провадження, оскільки суд не виносив постанову про об`єднання та про присвоєння справі єдиного унікального номеру. Також зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у справі відсутні належні, допустимі та достовірні докази, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зокрема протокол сам по собі без підтвердження іншими доказами не може бути доказом доведеності вини, постанова винесена працівником поліції також не є доказом, оскаржується до суду і не набрала законної сили, рапорт працівника поліції також не є доказом вини особи.
Щодо доведення винуватості за ст. 124 КУпАП вважає, що водій ОСОБА_2 здійснив маневр перестроювання із середньої смуги руху у праву, не закінчив його до кінця, чим створив перешкоду для водія ОСОБА_1 в результаті чого сталось зіткнення, що підтверджується локалізацією механічних ушкоджень, які отримали транспортні засоби. Тому з технічної точки зору в діях водія немає невідповідностей п. 13.1 ПДР, а водій ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР. Також вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання захисника про проведення експертизи.
Стосовно рішення суду за ст. 122-4 КУпАП зазначає, що працівником поліції не долучені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, а в судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник не стверджували, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП. Не зафіксовані такі обставини і на відеозаписі з камер поліцейських.
За ст. 130 КУпАП посилається на відсутність належних доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовлявся від проходження огляду, навпаки на відео зафіксовано, як останній згоден пройти огляд проте зазначає, що він не був водієм. Крім того, протокол складений з порушенням інструкції, а саме в частині часу його складання та відібрання пояснень у свідків, містить виправлення ім`я по-батькові свідка ОСОБА_3 , не розбірливо написано прізвище іншого свідка. Також зазначає, що направлення виписано для проходження в медичному закладі, яке не існує, а інші документи долучені працівником поліції до протоколу, складені з порушенням вимог щодо їх оформлення, при цьому свідки судом не викликались та не допитувались. В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, що на думку захисника, ставить під сумнів законність дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судове засідання апеляційного суду захисник Колесник Д.Ю. та Михайлов В.В. неодноразово не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомленні належним чином. За клопотанням захисника двічі відкладались судові засідання, проте жодних документів, які б підтверджували поважні причини неявки суду так і не були надані. ОСОБА_1 був повідомлений про час і дату судового засідання, проте заяв про причини неявки або про відкладення судового засідання до апеляційного суду не подавав. В судове засідання 27 вересня 2021 року захисник, особа, яка притягається до відповідальності та потерпілий ОСОБА_2 не з`явились, про час і дату розгляду повідомленні належним чином, що підтверджується довідками про отримання судових повісток, направлених, шляхом смс-повідомлень, а також клопотанням захисника про призначення експертизи в тексті якого, останній зазначає, що судове засідання призначено на «27.09.2021 о 10.00 год.».
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи вищевикладене, а також нормативно обмежені процесуальні строки судового розгляду та відсутність клопотань про відкладення судового засідання з поважних причин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що справа підлягає розгляду за відсутності учасників, відповідно до ч. 6 ст. 294 КПК України.
Мотиви апеляційного суду.
Доводи захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції розцінює, як такі, що підлягають задоволенню, а строк підлягає поновленню.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводились до того, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, а огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з порушенням інструкції та порядку, а саме не в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122-4 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Так, з протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ №116173 від 12.05.2021, серії ААБ №130865 від 12.05.2021, серії ААБ №130866 від 12.05.2021 слідує, що 12.05.2021 о 18 год. 25 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Волгоградській біля буд.6а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також підтверджується відеозаписом на диску DVD-R та постановою серії ЕАН №4198118 від 12.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП керуванням транспортним засобом за відсутності посвідчення водія.
На відеозаписі зафіксовані явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а також, дослідивши всі відеофайли на яких зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , які він надавав поліцейським та проаналізувавши їх зміст, у апеляційного суду не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм вищевказаного транспортного засобу, оскільки останній постійно змінював свої пояснення, пояснюючи, що за кермом був його товариш, який швидко бігає, а на певних відрізках запису ОСОБА_1 взагалі не заперечував, що він був водієм, проте ДТП трапилось з вини іншого водія. При цьому, на відеозаписі також зафіксовано, як патрульні поліцейські, наздогнавши ОСОБА_1 (про що свідчить прискорене дихання працівників поліції), посадили його до автомобіля та деякий час їхали до місця ДТП, яке залишив ОСОБА_1 .
Відеозапис узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_2 , який надавав письмові пояснення поліцейським та в судовому засіданні в суді першої інстанції, пояснював, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом, потерпілий до нього підходив, звертався, проте останній спочатку не виходив з автомобіля. Також потерпілий наголошував, що будь-яких інших осіб, окрім ОСОБА_1 в зазначеному вище автомобілі Volkswagen Passat, не було.
Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції правильно застосував положення пунктів 2.3 «б», 13.1 ПДР України та дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 цих вимог ПДР.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №130865 від 12.05.2021 слідує, що 12.05.2021 о 18-25 год. на автодорозі вул. Волгоградська біля буд.6а у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Відповідно до схеми місця ДТП від 12.05.2021 та фототаблиці до неї, до моменту зіткнення, транспортні засоби рухалися у попутному напрямку, Volkswagen Passat у крайній правій, а ЗАЗ 110557 у середній смузі руху. ДТП сталася після виконання водієм ОСОБА_2 маневру перестроювання у смугу руху, по якій рухався водій ОСОБА_1 без зміни напрямку руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження: автомобіль марки Volkswagen Passat передньої частини, а автомобіль марки ЗАЗ 110557 задньої частини та заднього правого крила автомобіля. Від підпису у схемі місця ДТП водій ОСОБА_1 відмовився.
Потерпілий ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначає, що впевнившись про відсутність перешкод, він здійснив маневр перестроювання з середньої у крайню праву смугу, після чого відчув удар. Викликаючи поліцію, спитав водія ОСОБА_1 про наявність у останнього тілесних ушкоджень. Доки ОСОБА_2 чекав приїзду інспекторів патрульної поліції, ОСОБА_1 зняв зі свого автомобіля номери, а побачивши поліцейських почав тікати, але був повернутий поліцейськими до місця ДТП.
До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання захисника про призначення судової авто-технічної експертизи, дослідивши яке, апеляційний суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.
Обставини даної справи, характер та механізм даної ДТП не потребують спеціальних знань в сфері автотехнічних досліджень, у зв`язку з чим у цій справі відсутня потреба в залученні експерта. Крім того, в своєму клопотанні захисник не наводить жодних вихідних даних, які надаються експерту для вирішення, поставлених перед ним питань, обмежуючись аналізом відеозапису та пояснень потерпілого.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини ДТП, механізм його вчинення, характер механічних пошкоджень та дійшов правильного висновку, що виникнення ДТП та механічні пошкодження транспортних засобів марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є прямим наслідком допущення ОСОБА_1 порушень п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України.
Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Диспозицією ст. 122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Дослідивши всі матеріали у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Стосовно висновків суду та відповідних доводів апеляційної скарги про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Факт керування та виконання функцій водія саме ОСОБА_1 встановлений сукупністю непрямих доказів, аналіз яких приведений вище.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 та постанова суду першої інстанції винесені, у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто порушення п. 2.9 ПДР України, за яке також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вищезазначені положення статті 266 КУпАП, кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (Далі Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Аналогічні правила зазначені і в пунктах 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (Далі Інструкція).
З вище викладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.
Відмова водія від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, тобто від такого порядку його проведення, а не в розумінні місця відмови, утворює порушення пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В той же час, оформлення поліцейським направлення на проходження водієм огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я здійснюється лише у випадку згоди водія пройти такий огляд в медичні установі і такий документ (направлення) є підставою для лікаря провести огляд. В той же час, направлення не оформлюється у випадку відмови водія від проходження огляду, як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, так і в медичному закладі.
Той факт, що в матеріалах справи є таке направлення, яке на думку захисника, містить помилку в назві закладу охорони здоров`я, не спростовує доведеності винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження такого огляду, що зафіксовано на відеозаписі, у зв`язку з чим працівники поліції правильно склали протокол стосовно ОСОБА_1 за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Таким чином, всі обставини, які мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, а обставини та механізм ДТП зафіксовані в схемі ДТП, які узгоджується з механічними пошкодженнями, які отримали транспортні засоби, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки доказів, які є достовірними, належними та допустимими.

Під час дослідження матеріалів справи, зокрема відеозаписів події правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідок закриття провадження у справі.
Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Сєрявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року).
Отже, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Колесника Д.Ю. задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун