ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2359/21 Головуючий в 1 інст. Мінгазов Р.В.
Провадження № 33/807/634/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, в режимі відеоконференції за участі захисника адвоката Мінаєва Д.С., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 12 липня 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №076994 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого водій ОСОБА_1 2 липня 2021 року о 16 годині 48 хвилин, за адресою: Запорізька область, Запорізький район 303 км а/д Харків Сімферополь, керував транспортним засобом марки «Lexus 6X460» д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, велася відео фіксація, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність повідомлений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обставини, які покладені судом в основу доводів щодо доведення винуватості та викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності і викривлюють обставини події, яка мала місце 2 липня 2021 року.

Зазначає, що у судовому рішенні вказано адресу місця порушення: Запорізька область, Запорізький район, шосе Харків Сімферополь, 303 км.

Водночас, працівником поліції в протоколі вказано місце складання протоколу зазначено адресу: АДРЕСА_2 .

На думку апелянта, виходячи з викладеного, неможливо встановити, де саме відбулося порушення ПДР України та де було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки місце вчення та місце складання вказаного документу відрізняються.

Крім того, апелянт зазначає, що бланк протоколу, що затверджений Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та протокол, який наявний в матеріалах справи відрізняється.

Також, зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово заявляв, що не є фахівцем у галузі права та потребує допомоги адвоката, але вказані клопотання працівники поліції проігнорували під час складання протоколу.

Вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості, оскільки не містить резолюції керівника та є лише зверненням працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового або особистого характеру.

Матеріали справи взагалі не містять відомостей про те, що після отримання справи в УПП в Запорізькій області здійснювалась реєстрація вказаних матеріалів та їх попередній розгляд уповноваженою особою.

Також, наголошує, що в матеріалах міститься оптичний диск з місця події, який надано УПП в Запорізькій області до суду, на якому містяться відеофайли.

Апелянт вважає, що надані УПП в Запорізькій області матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже копії такого доказу мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі.

Надані суду відеозаписи в порушення вказаних вимог, на думку апелянта, є недопустимими в розумінні ст. 74 КАС України.

Також, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності. Будь-яких дій щодо його належного повідомлення про час і місце розгляду справи не було здійснено, що є грубим порушенням права на захист.

Звертає уваги суду, що адвокат Трофименко М.С., який діяв в його інтересах, 27 липня 2021 року подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення слухання на іншу дату.

Але суд вказане клопотання адвоката не задовольнив, мотивуючи своє рішення тим, що безпосередньо ОСОБА_1 не з`явився до суду та розглянув справу без особи, що притягається до відповідальності та без його захисника, що на думку апелянта є необґрунтованим.

Вважає, що данні процесуальні порушення норм права є суттєвими, оскільки таких розгляд справи позбавив його можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Просить суд апеляційної інстанції поновити строк на оскарження, оскільки тільки в результатів ознайомлення захисником із матеріалами справи, стало відомо, що ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення.

Також апелянт просить суд, постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Мінаєва Д.С., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 3 серпня 2021 року посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Так, враховуючи, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , а із постанову суду захисник Рой М.С. був ознайомлений лише 11 серпня 2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підставі для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: проколом про адміністративне правопорушення серії БД №076994 від 2 липня 2021 року (а.с.3); направленням на огляд водія для визначення стану сп`яніння (а.с.6); актом огляду на стан сп`яніння (а.с.7); відеозаписом порушення (а.с.10).

Надаючи аналіз вказаним доказам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Аналізуючи відеозаписи порушення, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було дотримано вимоги КУпАП та відомчих інструкцій, а саме запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки були виявлені ознаки такого сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів).

Після чого, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Крім того, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд наголошує, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника не є порушенням прав і свобод останнього.

Щодо доводів про те, що місце правопорушення не збігається з місцем складання протоколу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від

6 листопада 2015 року № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2015 року за № 1496/27941 (далі Інструкція № 1376). Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Згідно із приписами пункту 9 розділу ІІ Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «місце складання протоколу» населений пункт або географічна точка; «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

ОСОБА_1 інкриміновано те, що він на шосе Харків Сімферополь на 303 км керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Працівниками поліції вказаний протокол було складено за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабино, вул. Українська, 2.

Вказаний запис стосується лише місця складення протоколу про адміністративне правопорушення, а не місця вчинення правопорушення. При цьому місце вчинення правопорушення та місця складання протоколу може відрізнятися, що не є порушенням вимог КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення визначається момент, коли особа вчинила протиправні діяння за які передбачена відповідальність, а місцем складання протоколу визначається конкретна географічна точка коли працівники поліції складають матеріали про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд, переглядаючи справу, дійшов до висновку, що наявні докази і документи в справі містять необхідну інформацію для винесення судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Твердження апелянта про те, що протокол не відповідає відомчим документам МВС України, суд вважає непереконливими, оскільки вказаний протокол був складений не за Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, як вважає апелянт, а за Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що є спеціальним документом, який визначає порядок і організацію діяльності працівників поліції саме в сфері безпеки дорожнього руху.

Доводи апелянта про порушення права на користування юридичною допомогою адвоката, як на окрему підставу для скасування постанови судді є безпідставними, оскільки участь адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді не є обов`язковою, а є правом особи (ст. 268 КУпАП).

Крім того, згідно додано до протоколу відеозапису, ОСОБА_1 не висловлював вимогу щодо забезпечення участі захисника.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність відомостей коли здійснювалась реєстрація матеріалів та резолюції керівника органу за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Також, суд вважає посилання апелянта на недопустимість доказів і послання на норми КАС України, оскільки предметність процесу за КУпАП та КАС України є різними, а тому норми КАС України не можуть регулювати процес в справах про адміністративні правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КупАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/2359/21