Номер справи 220/940/21
Номер провадження 3/220/457/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м.Сімферопіль, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 ч.1 КупАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26.02.2021 року о 19-00 годині, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 скоїв крадіжку скляної банки об`ємом 200 гр., в якій знахолось 100 гр. кави «Нескафе классік» вартістю 52,50 грн. та пляшку оліє об`ємом 1,5 л. вартістю 70,00 грн. чим спричинив ОСОБА_3 матеріальні збитки на вказану суму. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.51 КУпАП.

Правопорушник в судові засідання, які призначались судом на 17.06.2021 р., 05.07.2021 р. та 12.07.2021 р. не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про завчасне отримання ним судових повісток (а.с. 19, 20). Будь яких заяв від ОСОБА_1 , в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило.

Постанова суду від 05.07.2021 року про привід ОСОБА_1 працівниками поліції не виконана через відсутність його за місцем мешкання.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у зазначеному вище адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №689327 від 02.06.2021 р. в якому викладені обставини скоєного правопорушення; письмовими поясненнями самого правопорушника, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші, відповідно до яких він свою провину визнав; реєстрацією в журналі єдиного обліку «Інформаційний портал Національної поліції України» за №814 від 01.03.2021 р.; заявою ОСОБА_2 про притягнення до кримінальної відповідності невідому особу, яка в ніч з 26.02.2021 р. на 27.02.2021 р. скоїла крадіжку продуктів харчування; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , протоколом огляду від 01.03.2021 р.; довідкою про вартість наданою ФОП « ОСОБА_5 », з якої вбачається, що вартість 100 гр. кави «Нескафе классік» станом на 26.02.2021 р. становить 52,50 грн.; довідкою про вартість наданою ПП «Альтернатива», з якої вбачається, що вартість соняшникової олії домашнього виробництва (розливне) станом на 26.02.2021 р. становить 70,00 грн.; постановою про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року у зв`язку відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 51 КпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.51 КпАП України, а саме, дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також враховуючи обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, якими є визнання своєї вини порушником у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч.1 ст. 51 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень. Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 51 ч. 1 КпАП України, суддя-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 ч.1 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М.Якішина