єдиний унікальний номер справи 546/506/21
номер провадження 3/546/167/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого трактористом СФГ « ОСОБА_2 » , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2021 серія АПР18 №633612 вбачається, що ОСОБА_1 30 травня 2021 року о 14 годині за місцем свого проживання в с. Кукобівка Полтавського району Полтавської області, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 , тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 22 липня 2021 року ОСОБА_1 пояснив, що 30 травня 2021 року він перебував у кімнаті житлового будинку, де він проживає, в с. Кукобівка Полтавського району Полтавської області та дивився телевізор. Потім приїхали працівники поліції та повідомили про те, що відносно нього надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства після чого повезли його до відділу поліції. Свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, алкогольних напоїв не вживав. Вважає, що заяви в поліцію його колишньої дружини пов`язані з тим, що в даний час в Решетилівському районному суді перебуває справа про поділ майна між ним та ОСОБА_3 . Тому таким чином вона хоче виселити його з будинку.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, витягу з Договору про надання правової допомоги від 12 липня 2021 року зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено місце його складання, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол зазначено із скороченнями, що суперечить Інструкції

з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; на час складання протоколу потерпіла ОСОБА_3 була дружиноюОСОБА_1 , оскільки рішення про розірвання шлюбу між ними не набрало законної сили; в графі «громадянство» зазначено скорочено «укр.»; копія протоколу не була вручена особі, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце складення протоколу не зазначено; свідки не зазначені; права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснено; формулювання вчиненого адміністративного правопорушення у протоколі не відповідає положенням Закону України «Про запобігання та протидія домашньому насильству», тобто не зазначено в чому саме полягає психологічне насильство. Крім цього в протоколі зазначені час вчинення правопорушення 14 год., в той час як в заяві ОСОБА_3 зазначено час близько 11 год.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Беркути Л.Г., вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 30.05.2021 серія АПР18 №633612, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 30.05.2021 серія АПР18 №633612 (а.с. 2); заява ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності (а.с. 3); письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с.4), письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с.5), письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім цього до матеріалів справи додано копію паспорту ОСОБА_1 .

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення в якості доказу, суд зазначає наступне.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення регулюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Інструкції у графі «місце складання протоколу» зазначається населений пункт або географічна точка, однак в протоколі вказана графа не заповнена. Отже, не зрозуміло чи складений протокол за місцем проживання ОСОБА_1 в с. Кукобівка Полтавського району Полтавської області чи в м. Решетилівка Полтавської області за місцезнаходженням відділу поліції.

В протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно ОСОБА_3 умисні дії фізичного та психологічного характеру.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як вбачається із заяви, письмових пояснень ОСОБА_3 , відносно неї ОСОБА_1 фізичної сили не застосовував, а виражався нецензурною лайкою, що не може вважатися фізичним насильством.

Крім цього в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 30 травня 2021 року о 14 годині, в той час як в поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 30 травня 2021 року близько 11 години.

До протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2021 серія АПР18 №633612 додано письмові пояснення ОСОБА_5 , яка є дочкою потерпілої ОСОБА_3 . Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність свідків не зазначено.

Щодо того, що найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол зазначено із скороченнями, суд вважає, що дана обставина сама по собі не може свідчити про недопустимість протоколу, як доказу по справі.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є такий, що складений з порушенням вимог законодавства, містить суттєві розбіжності в обставинах справи та не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 суперечить письмовим поясненням ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи.

Суд не приймає пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 щодо того, що стан алкогольного сп`яніння не підтверджений належними доказами, оскільки протокол про адміністративне правопорушення посилання на стан сп`яніння ОСОБА_1 не містить. А посилання ОСОБА_3 в заяві та письмових поясненнях на стан сп`яніння у ОСОБА_1 не може беззаперечно доводити даний факт.

Суд не приймає посилання захисника Беркути Л.Г. на те, що копія протоколу не була вручена особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки дане твердження спростовується особистим підписом ОСОБА_1 в графі «другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав».

Також суд не приймає посилання ОСОБА_1 та його захисника Беркути Л.Г. на те, що заяви в поліцію ОСОБА_3 з приводу домашнього насильства, яке чинить відносно неї ОСОБА_1 , пов`язані з тим, що в даний час в Решетилівському районному суді перебуває справа про поділ майна між ними, через що ОСОБА_3 хоче виселити ОСОБА_1 з житлового будинку, та вважає їх такими, що ґрунтуються на припущеннях. Факт наявності цивільного спору про поділ майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 цього твердження не доводить.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно, судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-1 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 30.05.2021 року не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом».

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко