П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.07.2021 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

06.04.2021 року о 17 год. 10 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та від огляду на стан наркосп`яніння у встановленому законом порядку в медзакладі у лікаря-нарколога відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився. Наведене відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи, оскільки провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не вимагає обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за вказаною статтею.

Водночас захист ОСОБА_1 в суді здійснювався адвокатом Микитою Т.В. на підставі укладеного з ОСОБА_1 договору від 26.05.2021 року про надання правової (правничої) допомоги.

Захисник Микита Т.В. в судовому засіданні наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 заперечив та просив закрити відносно останнього провадження у справі, посилаючись на непроведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння, відсутності категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медзакладі та ненадання поліцейськими ОСОБА_1 скерування до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Наведені обставини, на думку захисту, свідчать про порушення процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Микити Т.В., вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, доведена сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, з переданих на розгляд суду адміністративних матеріалів слідує, що 06.04.2021 року поліцейськими Управління патрульної поліції у Львівській області у м. Львові по вул. В. Великого, 26 на підставі п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено для перевірки транспортний засіб на іноземній реєстрації Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.3).

В ході перевірки документів у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема нереагування зіниць очей на світло, на що працівниками поліції було вказано водію та запропоновано останньому пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння. Незважаючи на це, водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи (а.с.2) та який оглянуто в судовому засіданні.

Що стосується тверджень сторони захисту про допущені працівниками поліції порушення і відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає такі необґрунтованими і звертає увагу захисника на наступні обставини.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову водія пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проходження такого огляду на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. Наведене кореспондується з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до п.2 р.І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом п.4 р.І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п.12 р.ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, за наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп`яніння відповідно до ознак, які визначені в Інструкції, огляд такого водія здійснюється в медичному закладі. На місці зупинки транспортного засобу, на що вказує захисник, такий огляд працівником поліції не проводиться. Останнім лише констатуються ознаки, які є підставою для скерування водія до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. При цьому, визначення ознак стану сп`яніння у водія здійснюється шляхом спостереження таких поліцейським, законодавство не містить вимог щодо застосування для цього певних технічних засобів чи особливих методик.

У даному випадку з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що останні вказали водію ОСОБА_1 на наявність в нього відповідних ознак стану наркотичного сп`яніння, які в подальшому відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. У зв`язку з цим ОСОБА_1 , на виконання вимог ст.266 КУпАП та п.12 р.ІІ Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відповідна пропозиція неодноразово оголошувалась ОСОБА_1 з роз`ясненням наслідків відмови від проходження такого огляду. Незважаючи на це, водій ОСОБА_1 висловив заперечення щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі і від такого огляду відмовився.

Суд вважає неспроможними доводи захисту про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду не була категоричною з посиланням на слова водія про відмову від проходження такого огляду з використанням тест-систем «Снайпер». При цьому, суд наголошує, що законодавство не надає водію право обумовлювати проходження огляду на стан сп`яніння за наявності передбачених для цього підстав певними умовами. Водій має вибір між двома варіантами поведінки: він або проходить такий огляд на вимогу поліцейського, або відмовляється від огляду, що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В даному випадку ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Поліцейськими роз`яснювалося останньому, що такий огляд проводиться в спеціалізованому медичному закладі лікарем-наркологом, а остаточний діагноз констатується за результатами огляду лікаря і відповідними дослідженнями зразків біологічного середовища. Однак, водій ОСОБА_1 від такого огляду відмовився і пропозицію проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я категорично відкинув, щодо складання за результатами таких його дій протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, про можливість чого він попереджався працівниками поліції, він не заперечував. Відповідна відмова зафіксована на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який здійснювався в безперервному режимі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП і за таких умов не потребує наявності двох свідків для підтвердження факту відмови, як на цьому наполягає захисник. Тому суд приймає відповідний оглянутий в судовому засіданні відеозапис, як належний і допустимий доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також суд критично оцінює твердження захисту про те, що тест-система «Sniper», яка використовується для виявлення в сечі особи наркотичних речовин, є недосконалою і потребує підтвердження результату більш точними методами лабораторних досліджень, про що захисником надано копію інструкції до багатопрофільного тесту «Sniper 5+», адже застосування такої тест-системи і оцінка результатів такого застосування може даватися судом лише у випадку проходження особою огляду на стан сп`яніння з використанням такої тест-системи. У даному ж випадку водій ОСОБА_1 загалом відмовився від проходження огляду, а його припущення про можливість проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я з використанням зазначеного вище тесту є тільки здогадкою, а не конкретним фактом. Про методику досліджень, яка використовується закладом охорони здоров`я, можливо довідатися тільки в цьому закладі при проходженні огляду, а не за власними гіпотезами чи зі слів поліцейського, до повноважень якого входить лише скерування особи для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, згідно з п.п.1, 3 р.ІІІ Інструкції огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться у закладах охорони здоров`я згідно затвердженого у встановленому порядку переліку лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Таким чином, запроваджено державний контроль за проведенням медичного огляду водіїв на стан сп`яніння, а тому, формальна недовіра водія до порядку проведення огляду в медичному закладі, який спеціально уповноважений державою на проведення таких оглядів, не може вважатися обґрунтованою і законною підставою для відмови водія від проходження в ній огляду.

Суд вважає безпідставними посилання захисника на те, що відсутність в матеріалах справи направлення для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння підтверджує відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим суд наголошує, що за змістом п.8 р.ІІ, додатку 5 Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу це документ, на підставі якого уповноважений заклад охорони здоров`я приймає на огляд направлену для цього особу та реєструє огляд у відповідному журналі реєстрації. Водночас чинним законодавством не передбачено, що таке направлення є способом фіксації відмови особи від проходження огляду. Тим паче, як встановлено судом, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, тому в даному випадку обов`язку видавати ОСОБА_1 направлення на огляд, від якого він уже відмовився, у поліцейських не виникло.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №197472 від 06.04.2021 року; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, зробленим на виконання вимог ст.266 КУпАП, яким підтверджується час та обставини вчинення адміністративного правопорушення, наведені у вищевказаному протоколі (а.с.2); рапортом інспектора поліції Д. Войтовича від 06.04.2021 року, згідно якого транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинявся для перевірки, оскільки такий перебуває на іноземній реєстрації.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст.130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст.23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.