Номер провадження: 33/813/469/21
Номер справи місцевого суду: 523/4098/20
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Мандрик В. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Мандрика В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Феленко В.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду, до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ№097016 від 25.02.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 27.01.2020р. об 07.10 годині, керуючи автомобілем марки Ніссан, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Одеса-Світле Лиманського району, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а також не вибрав безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 не погодилася із оскаржуваною постановою суду, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального й процесуального права та передчасним встановленням судом відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення з огляду на наступне:

- суд належним чином не дослідив докази, які були в матеріалах справи, не звернув уваги на покази потерпілої ОСОБА_2 , з яких, на думку потерпілої вбачається, що ДТП сталося з вини ОСОБА_1 та на схему місця ДТП;

- суд порушив вимоги ст. 283 КУпАП, оскільки в своєму рішенні зазначив обставини справи №523/4096/20, які він взагалі не встановлював, справу яку він розглядав та рішення по цієї справі він не приймав, і як наслідок суддя не мав права посилатися на мотивувальну частину рішення справи №523/4096/20 в своїй постанові по справі №523/4098/20, тому як мотивувальна частина рішення суду не є рішенням, яке приймає суд, а рішення, яке приймає суд, зазначається в резолютивній частині судового рішення.

Посилаючись на викладене, потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також апелянт просила поновити їй строк апеляційного оскарження постанови суду, оскільки в ході розгляду справи вона була допитана судом в якості свідка, у зв`язку з чим не могла реалізувати свої права потерпілої.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги і клопотання та просили їх задовольнити, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із журналу судового засідання суду першої інстанції від 10.07.2021 року (а.с. 41-44) ОСОБА_2 зазначена в ньому як в якості потерпілої, так і в якості свідка, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з доводами клопотання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду для забезпечення апелянту права на доступ до суду.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, а також повторного дослідження матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, на виконання вищезазначених приписів законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та, як наслідок, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№097016 від 25.02.2020 року (а.с. 4), співробітниками поліції Сімоненко В.Ю. було постановлено у провину порушення вимог п. 2.3(б), 13.1 ПДР України, зокрема, було зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Ніссан, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Одеса-Світле Лиманського району, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а також не вибрав безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В свою чергу, вимоги п. 2.3(б) ПДР України встановлюють, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 13.1 ПДР України,водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення співробітниками поліції до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення було долучено схему місця ДТП (а.с. 5), а також пояснення водіїв-учасників ДТП - ОСОБА_1 (а.с. 6-8), ОСОБА_2 (а.с. 9).

При цьому, як зазначено у вказаних поясненнях, ОСОБА_1 не погодився з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 також заперечував свою провину у ДТП, зазначивши, що на його смугу руху виїхав автомобіль ЗАЗ-110307(Таврія-Славута), реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку руху, через що він скерував свій автомобіль Ніссан в праву сторону, щоб уникнути зіткнення, проте зіткнення не вдалося уникнути.

Зазначені пояснення водія ОСОБА_1 та свідків підтверджуються дослідженим як в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду наявним доказами в матеріалах справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про те, що:

-на схемі місця ДТП відображені місця зіткнення автомобілів зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 стверджувала, що зіткнення відбулось на смузі її напрямку руху, зазначаючи два можливих таких місця (точки №»2,3 схеми), на відстані 2.7 і 2.4 м. від правої крайньої межі. В той же час ОСОБА_1 стверджував, що зіткнення відбулось на смузі його напрямку руху (точка №1 схеми) на відстані 1,0м. від крайньої межі його напрямку руху. Тобто, такі твердження учасників ДТП є взаємовиключними, а з урахуванням обломків частин автомобілів після ДТП на смузі руху ОСОБА_1 належить прийти до висновку про те, що зіткнення автомобілів відбулось на смузі для руху ТЗ марки Ніссан, р/н НОМЕР_1 . Вказаних обставин не заперечувала на місці ДТП ОСОБА_2 , що визнала в судовому засіданні апеляційного суду.

-Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07.05.2020р. про визнання саме ОСОБА_2 винною в скоєнні даного ДТП суд дійшов такого висновку з посиланням на показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про те, що ДТП за участю автомобілів марки Ніссан, р/н НОМЕР_1 та ЗАЗ, р/н НОМЕР_2 відбулась внаслідок виїзду останнього на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль марки Ніссан, р/н НОМЕР_1 , що і стало наслідком ДТП. При цьому свідки особисто бачили обставини зіткнення, так як рухались за автомобілем ЗАЗ, р/н НОМЕР_2 по тій же дорозі, в той же час та були очевидцями події ДТП. Показання свідків збігаються між собою, не суперечать зібраним по справі доказам;

-Із наданих суду фотознімків, виконаних після ДТП, убачається розташовування автомобілів, які зіткнулись. При цьому ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила, що після зіткнення її автомобіль зупинився на середині дороги, а обламки її автомобіля залишились в більшій мірі на смузі, по якій рухався ОСОБА_1 , автомобіль же ОСОБА_1 був викинутий в результаті зіткнення за межі проїзної частини дороги;

-Згідно первісних письмових пояснень ОСОБА_2 , та її показань в якості свідка в районному суді, в яких вона зазначила, що після зіткнення, вона погодилась з тим, що вона є винною у скоєнні ДТП та на вимогу ОСОБА_1 погодилась відшкодувати завдану матеріальну шкоду і це її рішення стало наслідком їх спільного залишення місця ДТП. Її посилання в поясненнях про те, що після огляду фотознімків місця ДТП, вона зрозуміла, що автомобіль марки Ніссан був несправний, ОСОБА_1 міг зрізати кут повороту, а також що він рухався з великою швидкістю руху, зіткнення відбулось внаслідок спільної вини двох водіїв, суд до уваги не прийняв, так як такі твердження суперечать зібраним по справі матеріалам, а також не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з зіткненням автомобілів.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються наведеним вище.

З урахуванням викладеного вище у всій сукупності, а також повторно досліджених в судовому засіданні суду апеляційної інстанції матеріалів справи та відповідних доказів, апеляційний суд доходить переконання про те, що суд 1-ої інстанції, на підставі забезпечення повноти, всебічності й об`єктивності судового розгляду та вірної оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п. 2.3 та 13.1 ПДР України та, як наслідок, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі стосовно ОСОБА_6 було обґрунтовано закрито на цій підставі.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновити їй строк апеляційного оскарження, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.О. Мандрик