Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/112/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника-адвоката Пантелеєва О.М., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Клюкіної С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, не одруженої,

проживаючої в

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11лютого 2021 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що протоколи про адміністративні правопорушення, оформлені інспектором поліції Дворнік А.І., з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а обставини, які викладені у процесуальних документах не відповідають дійсності.

Вважає, що за відсутністю у її діях об`єктивних та суб`єктивних ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у розумінні диспозиції цієї статті, а також належних та допустимих доказів її винуватості та наслідків психологічного насильства, притягнення її до адміністративної відповідальності було явно незаконним.

ОСОБА_1 стверджує, що рішення суду не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні дійсних обставин цієї справи, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Пантелеєва О.М., які підтримали апеляційну скаргу і просили суду її задовольнити, потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Клюкіну С.М., які заперечували проти її задоволення, допитавши в якості свідка ОСОБА_3 , а також перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Однак, суддя районного суду, під час розгляду цієї справи, вказаних вимог цього Кодексу не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Так, згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок доказування покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, очевидно, що протокол серії АПР18 № 380097 від 14 грудня 2020 року та протокол серії АПР18 № 380098 від 14 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП по обставинам, які відбулись 10 та 13 грудня 2020 року за місцем проживання між ОСОБА_2 її сином ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 , оформлені інспектором Кропивницького РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , з грубим порушенням вимог ст.ст. 19, 57, 59, 63 Конституції України, ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП, а по суті безграмотно, оскільки у протоколах навіть не було вказано місце вчинення правопорушення, у зв`язку з чим адміністративні справи двічі повертались до Кропивницького ВП для оформлення протоколу у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Як вбачається зі змісту, у вказаних протоколах працівником поліції ОСОБА_5 дописано, що правопорушення вчинено ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому фабула правопорушення викладена таким чином: 10.12.2020 року близько 13.00 год. та 13.12.2020 року близько 14.00 год. ОСОБА_1 вчинила сварку з матір`ю свого співмешканця ОСОБА_6 , в ході якої ображала останню нецензурними словами, чим спричинила шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Тобто, зміст протоколу про обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню, обмежені загальними фразами про «сварку» при тому, що згідно диспозиції ч.1ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною (бланкетною) нормою закону настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Більш того, стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.

Невідповідність змісту вищевказаних протоколів вимогам ст. 256 КУпАП, на думку апеляційного суду, свідчить про елементарну безграмотність працівника поліції ОСОБА_5 та його некомпетентність.

Обставини цих конфліктів між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 , працівниками поліції на місці пригоди та після цього не з`ясовані та у процесуальних документах не відображені, доводи кожного з учасників сімейного конфлікту, у тому числі ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 сама провокує сімейні сварки, потребували перевірки, в основу обвинувачення ОСОБА_1 у домашньому насильстві покладені неперевірені, а по суті суперечливі дані.

Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КупАП, а тому постанову судді районного суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд, під час перегляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи дійшов до висновку про закриття справи, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КупАП

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д. Л. Іванов