Справа № 636/3489/21
Провадження № 3/645/1747/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,

прокурора -Анголенко П.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , 17.01.1990 уроженки Харківської області, Чугуївської області, с. Коробочкине, громадянки України, яка працювала на посаді старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

встановив:

06.09.2021 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про порушення ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 з будучи звільненою з посади старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, є згідно з п.п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та згідно абзацу 15 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб*єктом декларування, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VІІ, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій

держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, «після звільнення», а саме

25.05.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні, вбачаючи в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП, просив притягнути його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у несвоєчасному поданні декларації визнала. Надав пояснення, відповідно до яких зазначила, що правопорушення скоїла не умисно, у зв*язку з відсутністю можливості входження до інтернету, просила суд обмежитися мінімальним покаранням.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП з таких підстав.

Згідно з частини 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

За змістом примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 вказаного Закону, особи, зазначені в п.1 п.п. «а» і «в» п.2, п.5 5 частини першої статті 3 Закону №1700- VII, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 , звільнившись з посади старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, будучи відповідно до п. п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій

держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, «після звільнення», чим порушила вимоги встановлені абз. 2 частиною 2 статтею 45, Закону №1700-VII, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Встановлено, що ОСОБА_1 03.04.2020 року звільнена з посади за власним бажанням, з посади старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого терміну подачі декларації (з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність), тобто до 01.04.2021, подала декларацію після звільнення шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі 25.05.2021.

У роз`ясненнях щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 № 3, під посадовими особами юридичних осіб публічного права слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Однак, згідно інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подала декларацію після звільнення 25.05.2021 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку із хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою, тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні притягувана визнала свою вину та крім повного визнання своєї вини, провина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенні фактично підтверджується наступним.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 403 від 21.07.2021 року відповідно до якого ОСОБА_1 з будучи звільненою з посади старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, є згідно з п.п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та згідно абзацу 15 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб*єктом декларування, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VІІ, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій

держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, «після звільнення», а саме

25.05.2021, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 ст. 1726 КУпАП.

Даними роздруківки відомостей з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації «після звільнення».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено поняття суб`єкта декларування, це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

В свою чергу, п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Таким чином, ОСОБА_1 виконуючи повноваження старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Харківського управління Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до 03.04.2020 року була особою, на яку поширювалася дія ЗУ «Прозапобігання корупції» та суб`єктом декларування.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, «перед звільненням» та «після звільнення» за формою, що визначається Національним агентством.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» - 25.05.2021 року, оприлюднивши її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно зі статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП визнається щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП - не встановлено.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Таким чином, аналіз досліджених доказів дає суду правові підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, інші обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає необхідним піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Відповідно до ст.401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 454,00 грн.

На підставі Закону України «Про запобігання корупції», керуючись ст.ст.172-6 ч.1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІНД НОМЕР_1 ) визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.172-6 КУпАП, та піддати її адміністративному стягненню відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п*ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІНД НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п*ятдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 22.09.2021 року.

Головуючий суддя -