Номер провадження: 33/813/1180/21
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

її захисник Чекмарьова Лариса Юріївна,

розглянув апеляційну скаргу захисника Чекмарьової Лариси Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2021 року, ухвалену під головуванням судді Осііка Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.164 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000 грн (а.с.24-26).

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 22 червня 2021 року приблизно о 18год. 40хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вона здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, а саме: здійснювала катання на конях з метою отримання прибутку (а.с.11).

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Захисник Чекмарьова Л.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказану постанову, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

При цьому, апелянт посилається на те, що:

- ОСОБА_1 не здійснювала господарську діяльність, 22 червня 2021 року знаходилася по вул.Дерибасівській у м.Одесі, маючи на меті працевлаштуватися на роботу до ФОП ОСОБА_2 , до виконання трудових обов`язків не приступала,

- ОСОБА_1 працює медсестрою, має позитивну характеристику, розмір заробітної плати складає біля 2000 грн., застосування штрафу у розмірі 17000 грн буде для неї занадто важким тягарем,

- в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних, достатніх і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в ньому,

- відеозапис, доданий до матеріалів справи, не є належним доказом, оскільки не містить дату, час та яким приладом було здійснено відеозапис,

- до протоколу не додано пояснення свідків, зокрема, ФОП ОСОБА_2 , яка є фактичним власником коней та надає послуги щодо кінних прогулянок (а.с.13-20).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Чекмарьова Л.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, свідка ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

За змістом ст.ст.245,252,280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в повному обсязі дотримався цих вимог закону.

Так, адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення ч.1 ст.164 КУпАП, настає в разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Також відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу, і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останньої підтверджується належними і допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №271262 від 22 червня 2021 року, (а.с.1),

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , та його усними поясненнями, наданими в суді першої інстанції (а.с.2),

- відеозаписами на CD-диску (а.с.3).

Оцінюючи вищенаведені докази при перегляді справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, є доведеною.

Доводи апеляційної скарги про те, що 22 червня 2021 року ОСОБА_1 знаходилася по вул.Дерибасівській у м.Одесі тільки з наміром працевлаштування, є неспроможними та спростовані наявними доказами у справі.

Так, знаявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що під час спілкування з поліцейським та складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 відмовилася від надання будь-яких пояснень зі свого боку. Версія про працевлаштування виникла лише в суді апеляційної інстанції, оскільки ані матеріали справи, ані зміст постанови суду першої інстанції такої інформації не містять.

ФОП ОСОБА_2 взагалі була відсутня 22 червня 2021 року на місці події, в тому числі, під час складання адміністративного протоколу. Тому доводи апеляційної скарги, що до протоколу не додано її пояснення як свідка, є необґрунтованими.

Посилання в скарзі на те, що ФОП ОСОБА_2 є фактичним власником коней та надає послуги щодо кінних прогулянок на законних підставах, не мають правового значення для вирішення питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він став свідком того, як громадянки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надавали послуги катання на конях і за це брали гроші. На місце було викликано екіпаж патрульної поліції. В подальшому працівниками поліції у присутності цього ж свідка було складено два адміністративні протоколи відносно вказаних осіб за ч.1 ст.164 КУпАП.

Дані покази ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, при цьому, був попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань (а.с.59-61). Підстав вважати його покази неналежними чи недопустими доказами у суду апеляційної інстанції немає, та апелянтом не наведено.

Тому, аналізуючи обставини справи на підставі викладених вище доказів, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги і відносно відсутності в матеріалах справи доказів щодо отримання прибутку апелянтом.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що відеозапис, доданий до матеріалів справи поліцейськими, не містить дату, час і яким приладом здійснено запис, не відповідає дійсності, оскільки на 11-ти відеозаписах наявна дата і час здійснення відеофіксації, які повністю співпадають і узгоджуються з іншими доказами у справі. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» зазначено, що відеофіксація велася за допомогою портативного відеореєстратора 001641(9).

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Докази, наявні в матеріалах справи, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду немає.

Посилання захисника на те, що застосування до ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн є занадто суровим заходом впливу, не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції у виконання вимог ст.ст.23,33 КУпАП адміністративне стягнення накладене у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є найменш суворим видом стягнення, встановленого санкцією ч.1 ст.164 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

29 вересня 2021 року до апеляційного суду звернулося ГО «Організація інвалідів художньої творчості» з заявою про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачу її на поруки громадській організації.

Так, клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 є дійсним членом громадської організації, за весь час перебування у ній зарекомендувала себе як ініціативний, відповідальній член організації, має позитивні відгуки серед оточуючих, високі ділові якості, в колективі її поважають, адміністративне правопорушення вчинила вперше. Засіданням правління ГО «Організація інвалідів художньої творчості» було прийнято рішення про взяття на поруки члена організації ОСОБА_1 та клопотати за неї перед апеляційним судом (а.с.44-50)

Суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи та особи, яка вчинила правопорушення, передбачені частинами другою-четвертою статті 126 та статтею 130, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Застосування до правопорушника положень ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком органу, уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення, при цьому, враховується щире каяття і наявність реальних можливостей виправлення правопорушника.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала, у скоєному не каялася.

Крім того, ОСОБА_1 не могла пояснити: з якого часу вона є членом ГО «Організація інвалідів художньої творчості»; членський квиток або інший документ в підтвердження її членства в громадській організації надати також не змогла. Вказане наводить на висновок, що передача на поруки громадській організації є способом уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, з урахуванням таких обставин, як відсутність визнання вини та щирого каяття з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, застосування положень ст.21 КУпАП є недоцільним, оскільки для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із взяттям її на поруки у даному випадку буде недостатнім.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чекмарьової Лариси Юріївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков