Справа № 587/1421/21
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2021 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми Сумської області, громадянки України, в.о. директора ТОВ «СНД- Автотранс», мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 26.06.2017 року, орган видачі 5926,
за ч. 6 ст. 164 КУпАП, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №000174 від 23.07.2021 року АДРЕСА_2 , 23.07.2021 виявлено порушення ліцензійних умов (підпункт 2 пункту 16), а саме: в період з 10.12.2020 по 23.07.2021 не повідомлено про зміну даних, зазначених в договорах №ОБ від 28.12.2020, № 145-20 від 10.12.2020, № 11 від 01.01.2021 та № 6/2 від 01.05.2021 орган ліцензування, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 164 КупАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явиилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, заяв або клопотань від неї не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 164 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя розглядає справу у відсутності правопорушника.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.
Натомість, в своїх поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначає, що договори, про які йдеться у протоколі (відомості про матеріально-технічну базу) містяться у ліцензійній справі, жодних змін щодо місцезнаходження матеріально-технічної бази не було, не було змін істотних умов договору (а.с. 1).
Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю згідно зі ст. 247 КУпАП.
На підставі виккладеного такеруючись ст. ст. 9, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП, суддя,-
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Л.М. Гончаренко