Справа № 139/547/21
Провадження № 33/801/630/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., переглянувши адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою його захисника адвоката Солоненка Богдана Миколайовича на поста-нову судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінож Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, працюючого трактористом у Фермерському господарстві «Вищеольчедаїв», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2021 року серії ДПР18 № 455522, складеного о 18.55 годині по вул. Жовтневій, 87 у смт Муровані Курилівці Вінницької області, увечері 29 травня 2021 року о 18.07 годині у с. Обухів по вул. Дружби, 11 водій ОСОБА_1 керував тракто-ром колісним «МТЗ-82», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкоголь-ного сп`яніння. Огляд на стан вживання алкоголю проводився у встановленому законом порядку у Мурованокуриловецькій центральній районній лікарні у присутності лікаря ОСОБА_3 . За висновком щодо результатів медичного огля-ду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29 травня 2021 року № 10 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідаль-ність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі нео-податковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись постановою судді суду першої інстанції від 19 липня 2021 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Солоненко Б. М. оскаржує її в апеляцій-ному порядку, просить дану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП. Захис-ник вважає оскаржувану постанову незаконною, винесеною за неповного вста-новлення достатніх доказів вини ОСОБА_1 , з порушенням норм матеріаль-ного та процесуального права. Адвокат зазначає, що зміст протоколу про адмі-ністративне правопорушення викликає сумніви, а відомості у ньому не підтвер-джують, що ОСОБА_1 керував трактором «МТЗ-82», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки з долученого до справи відеозапису неможливо встано-вити якими були саме марка трактора, його реєстраційні номерні знаки та хто перебував за кермом, а в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення осіб, що підтверджували б дані обставини. Крім того, відеозапис є неповним, техніч-ні засоби відеозапису не були застосовані для фіксації процесу зупинки транс-портного засобу, спілкування із водієм, встановлення його особи, стану, що свідчить про порушення вимог статті 266 КУпАП. Даним відеозаписом зафіксо-ваний лише факт продуття ОСОБА_1 спеціального технічного засобу «Алкофор», при цьому йому навіть не було забезпечено право надати пояснен-ня про причини доставлення для огляду. Під час огляду свідки, які мали б бути залучені поліцейським, відсутні. Скаржник звертає увагу, що працівниками по-ліції до суду наданий акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціаль-ного технічного засобу «Alkotest Drager», натомість на відеозаписі зафіксова-ний факт проведення огляду за допомогою приладу «Алкофор».

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , його адвокат не з`яви-лися, хоча в установленому порядку повідомлялися про місце, день та час роз-гляду справи. Від захисника Солоненка Б. М. в апеляційний суд у день розгля-ду справи в електронній формі надійшло клопотання про відкладення перегляду справи на іншу дату та час, ураховуючи стан здоров`я ОСОБА_1 . Розгля-нувши заявлене клопотання, апеляційний суд не знаходить законних підстав для його задоволення, оскільки будь-яких належних доказів щодо стану здо-ров`я ОСОБА_1 не представлено.

Дослідивши матеріали справи щодо ОСОБА_1 про адміністративне пра-вопорушення, проаналізувавши наявні в ній докази в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адмі-ністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясуван-ня обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами у справі про ад-міністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у ви-значеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопору-шення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно-зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка при-тягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюю-чими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у то-му числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністра-тивної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при наг-ляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення ре-чей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на роз-гляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші об-ставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопору-шення від 29 травня 2021 року серії ДПР18 № 455522, складеного о 18.55 го-дині по вул. Жовтневій, 87 у смт Муровані Курилівці Вінницької області, у цей день о 18.07 годині у с. Обухів по вул. Дружби, 11 водій ОСОБА_1 керував трактором колісним «МТЗ-82», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані ал-когольного сп`яніння. Огляд на стан вживання алкоголю проводився у встанов-леному законом порядку у Мурованокуриловецькій центральній районній лі-карні у присутності лікаря ОСОБА_3 , про що складений висновок № 10, ре-зультат огляду свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння - 1,68‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопорушення додані: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 29 травня 2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`я-ніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. До матеріалів справи доданий диск з відеозаписом події, де зафіксовані рух транспортного засобу та проходження водієм огляду на вияв-лення стану алкогольного сп`яніння. Також до матеріалів справи доданий вис-новок Комунального некомерційного підприємства «Мурованокуриловецька ЦРЛ» від 29 травня 2021 року № 10, згідно якого ОСОБА_1 29 травня 2021 року о 18.45 годині перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладаючи на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією інкримінованої йому норми КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення цілком доведена матеріалами справи, а са-ме вищезазначеними доказами.

За викладених фактичних та об`єктивних обставин з висновком судді суду першої інстанції належить погодитися; у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, його вірно та обґрунтовано визнано винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП особа несе відповідаль-ність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транс-портним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспорт-ним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лі-карських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 2, 4, 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/ 27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алко-голю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; вира-жене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву облич-чя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транс-портного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я Україн та Держспоживстандар-том; лікарем закладу охорони здоров`я ( у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеці-альну підготовку ). Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами вказаної вище Інструк-ції з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після про-ведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові ( пункт сьомий Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспорт-них засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебу-вання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість ре-акції ).

Як слідує з матеріалів справи медичний огляд ОСОБА_1 проводився в КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» та згідно зробленого 29 травня 2021 року о 18.45 годині висновку № 10 водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердже-ним постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алко-гольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лі-карських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здо-ров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Мініс-терстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( ін-шого ) сп`яніння і оформлення його результатів.

В апеляційній скарзі захисник Солоненко Б. М. вказує на відмінності у зазначенні використовуваного приладу для проходження огляду на стан алко-гольного сп`яніння в акті огляду на стан сп`яніння, направленні для проходжен-ня огляду та безпосередньо використаного для огляду приладу, що убачається із долученого до справи відеозапису. На думку адвоката така обставина свід-чить про недоведеність вини ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з доводами скарги щодо дійсно наявної роз-біжності у зазначенні назви газоаналізатора, однак через таку обставину немож-ливо спростувати об`єктивно належним чином зафіксований факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транс-портним засобом та належним чином зафіксованих результатів проведення ог-ляду на стан сп`яніння, що вказує на наявність у його діях складу адмініст-ративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката про обов`язкове залучення свід-ків під час огляду на стан сп`яніння, то суд критично оцінює такі мотиви скар-ги, адже відповідно до положень статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського та не потребує залучення свідків.

Посилання на те, що відеозапис при оформленні протоколу про адмініс-тративне правопорушення проведений з порушенням є безпідставними, оскіль-ки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий, йому представлений. Факт ненадання суду безперервного відеозапису не змі-нює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов'-язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відпо-відно до вимог пунктів 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису полі-цейський за певних умов має право відступити від цих вимог.

Отже відсутність безперервного відеозапису обставин події не спростовує висновки суду першої інстанції щодо доказовості вчинення ОСОБА_1 ад-міністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Неможливо визнати спроможними і доводи скарги стосовно необізнаності ОСОБА_1 у його правах, несвоєчасному роз`ясненні таких йому працівни-ками поліції.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка при-тягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також вик-ласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу осо-бі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться від-мітка у протоколі.

Будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції при складанні 29 травня 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 не надходило, даний протокол ним особисто підписаний. Зі змісту цього прото-колу убачається наявність відмітки про роз`яснення водію прав та обов`язків, зокрема, передбачених статтею 265 КУпАП. Доказів зворотного скаржником не надано.

Суд критично оцінює доводи захисника Солоненка Б. М. про те, що відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував трактором марки МТЗ-82, держав-ний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки будь-яких зауважень щодо вищевказаної марки транспортного засобу під час оформлення матеріалів про адміністратив-не правопорушення останній не заявляв, що не може бути розцінене у інший спосіб, аніж намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в за-лежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює пра-вил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішен-ня національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх ар-гументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому не свідчать про порушен-ня судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесу-ального права. Аргументи особи, котра подала апеляційну скаргу, не спросто-вують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого части-ною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З ура-хуванням наведеного вимогу апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваної судової постанови апеляційний суд вважає необґрунтованою та не знаходить підстав для її задоволення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок національ-ного суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отримання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Євро-пейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), так і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтере-сами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було до-тримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання об-ґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, обґрунтованої та об`єктивно справедливої постанови судді Мурованокуриловецького районного суду Він-ницької області від 19 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до ад-міністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Соло-ненка Богдана Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької об-ласті від 19 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідаль-ності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП за-лишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко