Справа № 606/659/21
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2021 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від відділення №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу серії ВАБ №618657, станом на 10.02.2021 року о 11.20-12.00 год. ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої батьківські обов"язки щодо виховання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досягнув віку з якого наступає адміністративна відповідальність, а саме своїми діями допустила, що син вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_3 , таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, склад якого, передбачений ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судове засіданні ОСОБА_1 не з"явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно до вимог частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, полягає у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З врахуванням вищевказаного в наданих суду матеріалах даної справи не зазначено жодних фактичних даних, які би підтвержували вчинення хуліганських дій її сином ОСОБА_2 , в чому саме ці дії вирижались, а отже відсутні докази які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 184 КУпАП.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до вимогст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушенняніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України,особа вважаєтьсяневинуватою увчиненні злочинуі неможе бутипіддана кримінальному покаранню,доки їївину небуде доведенов законномупорядку івстановлено обвинувальнимвироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги встановленні під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що на підставі вказаних вище матеріалів та за відсутності інших доказів в їх сукупності, які мають бути належними і допустимими, не може ґрунтуватися обвинувачення особи у вчиненні нею адміністративного правопорушення і це доводити.

Враховуючи вищезазначені обставини суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, що не створює в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст. 7, 33, ч. 3 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка