ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/184/21 Справа № 707/412/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Тептюк Є. П. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Пегіна Р.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Давигори С.А. на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248382 від 22.02.2021, ОСОБА_1 22.02.2021 о 12 год. 00 хв. в с.Вергуни Черкаського району Черкаської області по вул.Святотроїцькій, керував автомобілем «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454,00 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції допущено ряд вагомих порушень норм матеріального та процесуального права, не в повному обсязі досліджено матеріали справи, що призвело до порушення його прав та незаконного притягнення його до відповідальності.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не взяв до уваги пояснення та документи, подані стороною захисту, зокрема той факт, що зупинка належного йому транспортного засобу була здійснена поліцейськими при порушенні вимог використання паска безпеки, а не за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином поліцейський не мав законного права перевіряти його на стан алкогольного сп`яніння, за умови зупинки за інше нібито вчинене правопорушення.

Вказує, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує випискою КНП «ЧОНД» від 22.02.2021.

Зазначає, що свої пояснення він писав під диктовку поліцейського.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Пегіна Р.М. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1 - ДавигориС.А. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248382 від 22.02.2021, складеного інспектором СРПП ВПД №1 (м.Черкаси) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Литвиненком В.Д. про те, що ОСОБА_1 22.02.2021 о 12 год. 00 хв. у с.Вергуни Черкаського району Черкаської області по вул.Святотроїцькій, керував автомобілем «Нива», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень від 22.02.2021, отриманих від ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем «Шевролет Нива», д.н.з. НОМЕР_1 у с.Вергуни по вул.Святотроїцькій та був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» чи у медичному закладі, на що він відмовився в присутності двох свідків;

- пояснень від 22.02.2021, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 та незаконного притягнення до відповідальності, оскільки наявним у матеріалах справи доказам, які підтверджують винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, місцевим судом надана належна оцінка, та належним чином вмотивовано рішення суду з цього приводу.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що поліцейський не мав законного права перевіряти ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за умови зупинки за інше вчинене правопорушення.

Вважаю, що дані доводи апелянта не підлягають до задоволення, оскільки вони є такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні положень закону, виходячи з наступного.

Статтею ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно вимог 53 цього Закону юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Крім того, відповідно до вимог ст.256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як вбачається із доданого до протоколу пояснення ОСОБА_1 від 22.02.2021, він, в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» чи у медичному закладі. Зауваження щодо змісту протоколу ним не подавалися. А тому не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про написання під піддиктовку поліцейського своїх пояснень, так як зазначені доводи нічим не підтвердженні, тоді як наявні у матеріалах справи докази свідчать про правильне притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В свою чергу вважаю за необхідне погодитися з мотивами суду першої інстанції про відсутність підстав вважати допустимим доказом виписку КНП «ЧОНД» від 22.02.2021, якою ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Ознак сп`яніння не виявлено. Тверезий», оскільки останній притягується до відповідальності за порушення п.2.5. ПДР України, а саме, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, що є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. А тому доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою КНП «ЧОНД» від 22.02.2021, не підлягають до задоволення.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить захисник ОСОБА_1, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Давигори С.А., - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба