Справа № 214/7763/20
3/214/68/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2021 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Дана справа після задоволення заяви судді Попова В.В. про самовідвід передана судді Прасолову В.М.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання заявити самовідвід. При цьому виходжу з наступного.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стосується вчинення нею 6 вересня 2020 року психологічного насильства до ОСОБА_2

30 серпня 2021 року суддя Прасолов В.М. виніс рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, яким застосував до ОСОБА_1 обмежувальний припис. Під час розгляду цієї справи суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 в травні та вересня 2020 року вчинила психологічне насильство до своєї дочки ОСОБА_5 .

На думку головуючого, вказана обставина може викликати у учасників справи сумнів у неупередженості судді при вирішенні справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки суддя вже висловив думку про те, що остання вчиняла психологічне насильство до ОСОБА_2 .

Норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення клопотання про відвід судді, який розглядає справу, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Як слідує з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. Існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечені судом умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

Та обставина, що суддя Прасолов В.М. висловив думку про те, що ОСОБА_1 в вересні 2020 року вчинила психологічне насильство у відношенні ОСОБА_2 , об`єктивно може викликати сумнів у безсторонності та неупередженості судді при розгляді даної справи про аідміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 246 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Прасолова В.М. про самовідвід від розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП - задовольнити.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.