Справа № 647/2283/21
№ провадження 3/647/1563/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, пенсіонера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, суд

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України відносно ОСОБА_1 від 29.07.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №262651 від 21.06.2010 року, він є власником земельної ділянки площею 1,8967 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, надана для ведення особистого селянського господарства. На вказаній земельній ділянці він вирощує сільськогосподарську продукцію, що не заборонено чинним законодавством. У обробленні земельної ділянки допомагає дружина та син, найманих працівників на роботу не наймає. Відносно вказаних у протоколі інших земельних ділянок, ніякої інформації не має, їх не орендує. Хто обробляє зображені на фотокартках земельні ділянки, він не знає. ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю не займався та не займається. Просив провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

У протоколі зазначено, що 29.07.2021 року о 08-50 год., ОСОБА_1 , на земельних ділянках площею 11,7963 га (кадастрові номери: :02:070:0205; :02:070:0207; :02:070:0202; :02:070:0208; :02:070:0201; :02:070:0009; :02:070:0488) здійснює постійну господарську (підприємницьку) діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання (фермерського господарства), пов`язану із обробітком земельних ділянок, з метою вирощування сільськогосподарської культури, а саме вирощування винограду та салатного перцю, з метою отримання прибутку від подальшої реалізації, чим порушив ч.2 ст. 50 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.19 Господарського кодексу України, ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій», ст.1 Закону України «Про фермерське господарство», п.п.2.15 - 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну підтримку селянського господарства України». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КпАП України.

На підтвердження зазначеного, до протоколу додано фотокартки із зображенням ОСОБА_1 , земельних ділянок, на яких росте виноград, а також знаходиться сільськогосподарська техніка.

Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_2 від 29.07.2021 року, яка міститься у матеріалах справи, останній підтверджує, що на момент обстеження земельних ділянок, площею приблизно 6 га., які належать ОСОБА_1 , вирощується виноград та перець. З ОСОБА_1 інспекторами була проведена роз`яснювальна бесіда щодо реєстрації останнього підприємцем.

З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.07.2021 року вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:070:0205; :02:070:0207; :02:070:0202; :02:070:0208; :02:070:0201; :02:070:0009; :02:070:0488 на праві приватної власності належать різним особам.

За план-схемами земельних ділянок, вищезазначені земельні ділянки значаться в Державному земельному кадастрі України та позначені на Публічній кадастровій карті.

Судом також було досліджено документи, надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності:

Згідно із копією держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №262651, виданого Веселівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 21.06.2010 року, на підставі розпорядження Бериславської районної державної адміністрації від 14.12.2009 року №1196, ОСОБА_1 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,8967 га, яка знаходиться на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Надані ОСОБА_1 квитанції підтверджують сплату земельного податку за відповідну земельну ділянку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.164 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 164 КпАП України, суб`єктом даного адміністративного правопорушення є саме суб`єкт господарювання.

Частинами 1 та 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Статтею 42 зазначеного Кодексу дано визначення, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тож, відповідальність за порушення вимог щодо здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання можуть нести тільки суб`єкти господарювання.

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Частини 1 та 2 статті 6 Конвенції передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), Карелін проти Росії (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд констатує, що на підставі доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів, не можливо встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні дій, які йому інкримінуються, а також у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, оскільки з пояснювальної записки ОСОБА_2 від 29.07.2021 року не вбачається, на підставі яких даних ним зазначаються відомості про те, що ОСОБА_1 належить земельні ділянки, площею приблизно 6 га. З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.07.2021 року відповідно до яких земельні ділянки з кадастровими номерами :02:070:0205; :02:070:0207; :02:070:0202; :02:070:0208; :02:070:0201; :02:070:0009; :02:070:0488, на праві приватної власності належать різним особам, а також із план-схем земельних ділянок та фотокарток цього також не вбачається.

Відомостей про те, що зазначені у протоколі земельні ділянки перебувають в оренді ОСОБА_1 , або на іншому праві користування, матеріали справи не містять.

До протоколу не додано пояснень власників земельних ділянок або інших осіб на підтвердження того, що ОСОБА_1 на вказаних земельних ділянках дійсно здійснює постійну господарську (підприємницьку) діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання (фермерського господарства), пов`язану із обробітком земельних ділянок, з метою вирощування сільськогосподарської культури, а саме вирощування винограду та салатного перцю, з метою отримання прибутку від подальшої реалізації.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 систематично, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку здійснював діяльність з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках для їх продажу.

За встановлених обставин, з урахуванням положень, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», щодо неможливості суду за результатами дослідження доказів уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усувати розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості, зважаючи, що це становитиме порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, тобто є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, та систематично здійснює господарську діяльність, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 283-285 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2021 року.

Суддя О.О.Корсаненкова