Справа № 428/2533/21
Провадження № 33/810/190/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 01 жовтня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Циби Д.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, без конфіскації дизельного палива у кількості 500 літрів

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що відповідно до протоколу №12 від 12 березня 2021 року про адміністративне правопорушення, складеного старшим оперуповноваженим з ОВС ГУ ДФС у Луганській області Панасевичем Є.Н., 12 березня 2021 року о 10.00 годині у гаражному боксі НОМЕР_1, розташованому за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 1-д, ОСОБА_1 зберігав дизельне пальне у кількості 500 літрів, без отримання відповідної ліцензії на зберігання, для власних потреб, за що передбачена відповідальність частиною 1статті 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі, яка подана 15 вересня 2021 року, захисник просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити. У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилався на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи та той не отримував копію оскаржуваної постанови Про прийняття постанови він дізнався лише 10 вересня 2021 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.

Вважає, що оскаржувана постанова, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 12 від 12 березня 2021 року не вказано суть адміністративного правопорушення, тобто не вказані фактичні обставини правопорушення. Вважає, що у матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази, що підтверджують зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю із зберігання пального. При цьому немає документи, які б свідчили про проведення огляду та вилучення пального, яке зберігалось без ліцензії, не долучено висновку експерта про те, що у виявленому приміщенні/ємності зберігається пальне. Вказує на відсутність доказів, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, а саме зберігання пального, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання на це ліцензії. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника Цибу Д.М., котрі підтримали апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні її змісту, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Проте клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Стаття 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

У протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на такий акт законодавства - Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», стаття 15 якого передбачає, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Окрім того цей Закон визначає, що ліцензію суб`єкт господарювання отримує, в тому числі, якщо здійснює зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Щодо поняття терміну суб`єкт господарювання, то ст. 3 Господарського кодексу України визначає, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

У відповідності до ст. 42 цього Кодексу підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За таких обставин суб`єкт господарювання зобов`язаний мати ліцензію на зберігання пального, у разі здійснення ним виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що пов`язана зі зберіганням пального.

Суддя при розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання здійснював зберігання пального за відсутності відповідної ліцензії.

На підтвердження цих обставин суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення № 12 від 12 березня 2021 року, в якому зазначено, що в цей день о 10.00 годині у гаражному боксі № НОМЕР_1 , розташованому за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 1-д, ОСОБА_1 зберігав дизельне пальне у кількості 500 літрів, без отримання відповідної ліцензії на зберігання, для власних потреб.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Окрім того суддя вказав про існування таких фактичних даних.

З акту огляду речей (документів) при вчиненні адміністративного правопорушення від 12 березня 2021 року та фототаблиці до нього вбачається, що за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 1-д, в гаражному боксі № НОМЕР_1 зберігається дизельне пальне у кількості 500 літрів.

Згідно з розпискою від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав на відповідальне зберігання дизельне паливо у кількості 500 літрів. Про кримінальну відповідальність за зберігання товарно-матеріальних цінностей попереджений.

До матеріалів справи додані письмові пояснення ОСОБА_1 де останній зазначив, що він є приватним підприємцем приблизно з 2000 року та здійснює діяльність, пов`язану з реалізацією продуктів харчування та надання транспортних послуг з перевезення пасажирів. У боксі НОМЕР_1 за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 1-д, в нього зберігається дизельне паливо в кількості 500 літрів, яке він використовує для господарської діяльності, зокрема для власних потреб. Ліцензії на зберігання дизельного палива немає, оскільки йому невідомо, що вона необхідна. В подальшому зобов`язався отримати відповідну ліцензію.

Стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.

При цьому відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Утім суддя в порушення вказаних норм національного та міжнародного законодавства, розглянувши справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, окрім визнавальних пояснень ОСОБА_1 в момент його складання не підтверджується жодними доказами.

При цьому обвинувачення не можу ґрунтуватися виключно на визнавальних показаннях особи, від яких вона відмовилась в суді.

У матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який здійснює зберігання палива.

Окрім того, уповноваженою особою, котра склала відповідний протокол про адміністративне правопорушення не зазначила відомості, необхідні для вирішення справи, а саме докази на підставі, яких можливо зробити висновок про зберігання ОСОБА_1 дизельного пального у кількості 500 літрів.

У цій справі відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких можливо встановити, що у ємностях, котрі зображені на фототаблиці, знаходиться яка завгодно рідина, зокрема дизельне паливо у кількості 500 літрів.

При цьому в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що у паливних баках автомобілів, що перебувають у його користуванні, було наявне дизельне пальне, кількість якого йому невідома. Фактично він не здійснював зберігання дизельного пального. У ємностях, котрі зображені на фототаблиці до матеріалів, дизельне пальне було відсутнє.

Ця версія поза розумним сумнівом матеріалами справи не спростовується.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Цибі Д.М. строк апеляційного оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Циби Д.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук