Справа № 461/9417/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/290/21 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника адвоката Огородника О.І.,

представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України про порушення митних правил за апеляційними скаргами Галицької митниці Держмитслужби, захисника Огородника О.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9814 грн 04 коп., товар вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати на зберігання товару в сумі 409 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 454 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи у розмірі 3268 грн 80 коп.

Згідно з протоколом про порушення митних правил 12.08.2020 близько 13 год 10 хв, в зону митного контролю «червоний коридор» (вантажний напрямок) п/п Краковець митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль марки «Volvo FН440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Коgеl S24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який переміщував, згідно поданих товаросупровідних документів: СМR №0000502, рахунок-фактура № FА/173/2020 від 16.07.2020 року, вантаж «баки для сміття..», з Польщі до України за МRN №20РL351020Е0554984. Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було надано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. У ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про наявність у нього особистих речей. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «449» Львівської митниці ДФС, під час проведення митного огляду, було виявлено гальмівні диски до вантажних автомобілів «Т-PARTS» № НОМЕР_3 в кількості 5 штук, загальною вагою 137,5 кг, та гальмівні колодки до вантажних автомобілів «Lumag» Вrаkе раds в кількості 2 комплектів, в кожному по 4 шт., загальною вагою 21 кг. ОСОБА_1 повідомив, що виявлений товар йому було передано в місці завантаження транспортних засобів для перевезення на територію України. Незадекларований товар знаходився в кабіні водія без ознак приховування.

На постанову судді представник Галицької митниці Держмитслужби Черепащук І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, накласти на нього стягнення передбачене санкцією статті, та стягнути витрати у справі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновок суду є помилковим та необгрнутованим, а постанова незаконною. Зазначає, що у судовому засіданні 11.02.2021 ОСОБА_1 було надано документ невідомого походження, який має сумнівний характер, так як наданий через 5 місяців після дати вчинення правопорушення. Згідно з наданим документом вартість вилученого товару становить 1332,09 польських злотих, але такий не містить відомостей хто є покупцем товару. У день вчинення правопорушення ОСОБА_1 не надавав митному органу будь-яких документів на переміщуваний ним не задекларований товар. Суддею не взято до уваги висновок експертного дослідження ЛНДІСЕ від 18.09.2020 №5766 відповідно до якого вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару становить 23572 грн 99 коп, натомість враховано документ наданий ОСОБА_1 . Вважає, що суддя безпідставно надав перевагу одному доказу над іншим, що призвело до накладення стягнення у розмірі 9814 грн 04 коп. замість 23572 грн. 99 коп.

На постанову судді захисник Огородник О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, ухвалити нове рішення, яким звільнити ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП; суддею не враховано, що висновок експерта є неналежним доказом у справі, оскільки такий складено з порушенням визначеної законом процедури здійснення експертних досліджень; не враховано доводів захисту про відсутність у працівників Галицької митниці належних повноважень представництва у судді, із врахуванням п.п.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України. Зазначає, що сума завданих збитків державі є незначною, ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, отримує мінімальну заробітну плату, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, щиро розкаявся у вчиненому, тому вважає, що у суду були підстави для застосування ст. 22 КУпАП, та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Огородник О.І. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , який повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні захисник Огородник О.І. свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та заперечив проти доводів апеляційної скарги представника митниці.

Представник Галицької митниці Дунас М.О. підтримав доводи апеляційної скарги представника Галицької митниці Держмитслужби та заперечив проти апеляційної скарги захисника Огородника О.І.

Заслухавши виступ захисника Огородника О.І., думку представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги Галицької митниці Держмитслужби, захисника Огородника О.І. слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій правопорушника в апеляційних скаргах не оспорюються.

Щодо стягнення, з яким не погоджується представник ОСОБА_2 , то воно накладене судом з дотриманням вимог закону відповідно до санкції ст. 472 МК України.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.5 ч. 2 ст. 53 МК України документом, що підтверджує митну вартість товарів, є за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

При визначенні вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вартість ввезених ОСОБА_1 товарів становить 9814,04 грн, враховуючи представлені судді першої інстанції стороною захисту платіжні документи, а саме рахунок-фактуру від 29.07.2020, видану продавцем вилученого товару компанією Opoltrans Sp z.o.o., згідно з якою загальна вартість вилученого у ОСОБА_1 незадекларованого товару складає 1332,09 польських злотих (а.с. 59-60). При цьому слід зазначити, що заначений документ містить точні дані про кількість, найменування та ціну фактично сплачену за товар, виданий продавцем такого товару, стосується безпосередньо обставин справи та належним чином перекладений на офіційну державну мову.

При визначенні вартості товару, а відповідно і розміру стягнення, накладеного на правопорушника, суддя дотримався вимог ст.ст. 49, 53 МК України й обґрунтовано не взяв до уваги наведену у висновку вартість товару на суму 23572 грн 99 коп. з тих підстав, що висновок експерта визначав вартість за допомогою порівняльного аналізу цінових пропозицій на ринку, а тому допускає збільшення або зменшення ціни за наявності різних факторів, а тому не є обов`язковим.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, й обґрунтовано дійшов висновку про накладення стягнення на ОСОБА_1 у розмірі вартості товару 9814,04 грн, мотивувавши своє рішення.

Щодо апеляційних вимог захисника Огородника О.І. про застосування до ОСОБА_3 ст. 22 КУпАП слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Покликання захисника на те, що суддя першої інстанції, накладаючи стягнення, не взяв до уваги пом`якшуючих обставин, не відповідають дійсності.

Так, накладаючи на ОСОБА_1 сятгнення, суддя взяв до уваги визнання вини як пом`якшуючу покарання обставину. При цьому суддя відхилив покликання сторони захисту на щире каяття, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, що зокрема підтверджується тим, що суду не представлено жодного доказу та не наведено належного обґрунтування з цього приводу, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки сам лише факт визнання вини не доводить щирого каяття. Водночас, суддя взяв до уваги доводи сторони захисту щодо врахування даних про особу ОСОБА_1 , його сімейне та матеріальне становище, проте наведені обставини в даній конкретній справі, виходячи з вищенаведених мотивів і обставин, не можуть бути належною підставою для застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б перешкодили судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в цій частині допущено не було.

Щодо доводів захисника про визнання недопустимим доказом висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи № 5766 від 18.09.2020, то такі є безпідставними, оскільки зазначений висновок не враховувався суддею під час встановлення фактичних обставин справи.

Разом з ти апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 519 МК України до витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків.

Згідно з ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету. Посадова особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи, зобов`язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати.

Як вбачається з матеріалів справи на вимогу Галицької митниці Держмитслужби від 20.08.2020 № 7.4/20-04/8/19/21643 ЛНДІС проведено товарознавчу експертизу у справі про порушення митних правил №1519/20900/20. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належно оформлені документи, які підтверджують понесені витрати на проведення товарознавчої експертизи. До висновку експерта долучено лише рахунок ЛНДІСЕ, де вказано замовником Галицьку митницю Держмитслужби, а також примірник Акта №2 здачі-приймання висновку експерта, який не підписаний представником Замовника (Галицької митниці Держмитслужби).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи вказаний висновок не був врахований суддею під час розгляду справи. Причини неврахування належним чином обґрунтовані суддею у постанові.

Однак у резолютивній частині постанови суддя стягнув витрати за проведення експертизи з ОСОБА_1 при тому, що така не була врахована під час розгляду справи, а тому на думку апеляційного суду, слід виключити з резолютивної частини вказівку судді про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат за проведення експертизи у розмірі 3268 грн 80 коп.

У решті постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби та апеляційну скаргу захисника Огородника О.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з постанови вказівку судді про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат за проведення експертизи у розмірі 3268 грн 80 коп.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах