№ 755/4754/21
№ 3/755/4193/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 385287, ОСОБА_1 , 05.03.2021 року, о 00 годині 11 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 28/15 , не вжив заходів щодо перевірки відвідувачам температури тіла, чим порушив постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та п. 8 постанови санітарного лікаря. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мостовенко Ю.В., зокрема, останній заявив клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення є неповним та не містить інформації про суть скоєного правопорушення, а також, посилання на норму, за порушення якої особу намагаються притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Як вбачається зі змісту протоколу, у ньому стверджується про порушення постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, однак, у цей же час, протокол не містить посилання на її пункт, який вказує на порушення, яке інкримінується ОСОБА_1 . Зокрема, сама ж постанова № 1236 від 09.12.2020 не передбачає обов`язок закладів громадського харчування (їх співробітників) здійснювати скринінг відвідувачів, а відтак, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо з`ясувати суть скоєного правопорушення. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права. Крім того, аналіз ч. 1 ст. 44-3 КУпАП свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони та обмежень роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, може нести виключно суб`єкт господарювання. Згідно з ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч. 2 ст. 55 ГК України). Згідно із ст. 65 ГК України, для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Тобто, надання послуг закладу громадського харчування здійснюється безпосередньо юридичною особою, чи фізичною особою - підприємцем. Керівництво юридичною особою здійснює директор у відповідності до Статуту. З наведених положень законодавства вбачається, що відповідальність за порушення вимог, щодо порушення санітарних норм суб`єктами господарювання, не можуть нести працівники таких суб`єктів господарювання, відвідувачі чи інші треті особи, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії такого суб`єкта господарювання. У той же час, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не є фізичною особою-підприємцем та не наділена організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, тобто, не є суб`єктом господарювання. Зокрема, письмові докази, які долучено до матеріалів справи, не відображають факт порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, законодавства України. Так, долучені докази взагалі не відображають той факт, що у закладі не проводиться скринінг температури відвідувачів. Крім того, до протоколу не долучено будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували протиправні дії ОСОБА_1 , зокрема, показань свідків, відео- та фотоматеріалів. Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника та прохав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника - адвоката Мостовенка Ю.В., ОСОБА_1., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 працює на посаді керуючого Портер Паб та 05.03.2021 року, о 00 годині 11 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 28/15 , не вжив заходів щодо перевірки відвідувачам температури тіла, чим порушив постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та п. 8 постанови санітарного лікаря, однак, до матеріалів справи не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 дійсно був офіційно оформлений на роботу, тобто перебував у трудових відносинах, а також, є суб`єктом господарювання та здійснює господарську діяльність або зареєстрований відповідно до закону як підприємець.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів його вчинення, зокрема, пояснень свідків, фото- та відеоматеріалів, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі.

Крім того, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 385287, не зазначено який пункт та частину постанови КМУ № 1236 від 09.12.2021 року порушив ОСОБА_1 .

Таким чином, все вищезазначене, спростовує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у судовому засіданні захисник - адвокат Мостовенко Ю.В. пояснив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання і в його обов`язки не входить вжиття заходів щодо перевірки відвідувачам температури тіла.

Враховуючи надані докази в їх сукупності, є підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: