П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Подоляк Я.М., за участю секретаря судового засідання Перебайло А.О, особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 », яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 14.01.2019, орган який видав 1470

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 125797 від 30.05.2021 року, встановлено, що 30.05.2021 о 14 год. 05 хв. ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, за адресою: АДРЕСА_2 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не вжила заходів щодо дотримання карантину людей, а саме не встановила урну для централізованого використання збору ЗІЗ, чим порушила п.п.12. п.3 постанови КМУ №1236 від 17.02.2021 року та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.44-3 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у судовому засіданні просила закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, врахувати той факт, що нею дотримуються всі карантинні заходи.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 44-3 КУПАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту 12 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови,а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доданий до матеріалів справи диск, який було досліджено в судовому засіданні, на думку суду, не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 порушення, оскільки стосується іншої особи, яка зафіксована на відеозаписі та зовсім іншого адміністративного правопорушення, інших доказів, таких як фотофіксація, пояснення свідків та інше, на доведеності вини особи яка притягується до адміністративної відповідальності до матеріалів справи не долучено. Зазначені в протоколі обставини, не можуть достовірно свідчити про факт адміністративного правопорушення і поза розумним сумнівом не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення і не є самостійною підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Суд звертає увагу на те, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав до суду належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративних правопорушеннь. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що матеріали справи не містять достатніх доказів вини ОСОБА_1 , щодо вчинення нею правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях останньої склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3 ч. 1, 221, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду у порядку та строки передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя Я.М. Подоляк