Справа № 148/587/21
Провадження № 33/801/508/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 17.03.2021 о 13:50 водій ОСОБА_1 в с. Мазурівка, Тульчинського району по вул. Кучерявого керував автомобілем «Тойота Кемрі» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року, і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Зазначає, що працівниками поліції не було повідомлено йому підстав зупинки автомобіля. Посилається, що судом першої інстанції порушено строк розгляду справи, встановлений ст. 277 КУпАП. Зазначає, що судом працівники поліції або прокурор в судове засідання не викликались. Вказує, що записи з боді-камер не є доказами, зазначає, що в судовому засіданні вони не досліджувались. Звертає увагу, що ним подавалось два письмових клопотання про закриття справи, однак судом вирішено лише одне.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (надалі Інструкція).

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с.2), також факт відмови зафіксований відеозаписом на диску (а. с. 6). Отже факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксовано належним чином, а тому його доводи про неналежність відеозапису з боді-камер працівників поліції, як неналежного доказу, є безпідставним.

Водночас слід зазначити, що на відеозаписі (а. с. 6) міститься озвучена працівниками поліції причина зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а саме: повідомлення, яке надійшло зі служби 102, від невідомої особи про те, що водій автомобіля «Тойота Кемрі» д/н НОМЕР_1 можливо розпиває спритні напої та має намір рухатись за кермом. Ця обставина підтверджується також електронним рапортом, наявним в матеріалах справи (а. с. 5).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські можуть зупиняти транспортний засіб, якщо є інформація, зокрема, про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. А оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, то зупинка його транспортного засобу працівниками поліції для перевірки чи спростування такого факту є правомірною.

Окрім зазначеного, в матеріалах справи міститься:

-Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3);

-Направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 (а. с. 4)

-реєстрація про порушення (електронний рапорт) (а.с.5).

В апеляційній скарзі заявник не заперечує перебування його в стані алкогольного сп`яніння та не дає доказів, які б спростовували факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

КУпАП не передбачає участі поліцейських в ході розгляду справи судом, а участь прокурора є обов`язковою лише при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 172-4 172-9, 172-9-2 КУпАП (ст. 250 КУпАП). Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не викликав працівників поліції чи прокурора не заслуговують на увагу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він заявляв два клопотання про закриття провадження у справі, проте судом , як вбачається зі змісту постанови, розглянуто одне, і він не знає яке саме, тобто одне з клопотань залишилось не розглянутим.

Стосовно цього аргументу зазначаю наступне:

Дійсно ОСОБА_1 подано два клопотання про закриття справ №148/587/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із встановленням обставин, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, які містяться на а. с. 15-20 та на а. с. 25-29. Слід зазначити, що обидва клопотання містять прохання закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та визнати протокол, складений у цій справі, неналежним та недопустимим доказом.

Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 оцінив докази, наявні у справі, в тому числі встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки:

«Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення, на переконання суду відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено наявні у ОСОБА_1 на момент зупинки його автомобіля поліцейським ознаки стану алкогольного сп`яніння, а також зазначено, що огляд він пройти відмовився. Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу відеофайлах, зокрема як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом безпосередньо перед зупинкою, так і пропозицію поліцейського пройти огляд та відмову від такого огляду з боку ОСОБА_1 , що утворює склад правопорушення, передбачений ст. 130 ч.1 КУпАП» (абз. 4 на аркуші 4 Постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2021 року; а. с. 40 на звороті).

Отже приходжу до висновку, що аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув одне з двох клопотань ОСОБА_1 , є надуманим та спростовується змістом оскаржуваної постанови.

Щодо тверджень апеляційної скарги, що судом порушено строк розгляду справи, визначений ст. 277 КУпАП: дійсно розгляд справи тривав 51 день, проте це не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, та не спростовують факту події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції викладаючи мотивувальну частину постанови дав належну оцінку:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 099038 від 17.03.2021 року (а. с. 2);

- Акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а. с. 3);

- Направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4);

- поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були дані ними в судовому засіданні;

- реєстрації про порушення (електроному рапорту) (а.с.5).

- відеозаписам з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, а також відеозапису з відеореєстратора відповідної патрульної машин, які містяться на диску (а. с. 6).

Таким чином, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи всі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поклав в основу своєї постанови належні, допустимі і достовірні факти, отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом першої інстанції обставини у своїй сукупності свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, у суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності та законності постанови Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена. Постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року без змін.

Окремо зазначаю, що ОСОБА_1 , після подання апеляційної скарги та призначення справи до розгляду, 22 червня 2021 року було подано клопотання про задоволення поданої ним апеляційної скарги та закриття провадження у справі, доводи якого дублюють викладене в апеляційній скарзі, а тому вважаю за недоцільне окремо надавати оцінку доводам, що викладені у клопотанні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета