П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2021 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

УСТАНОВИЛА :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 166438 від 20.05.2021, складеного інспектором СРПП ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Віннічуком К. М., ОСОБА_1 ставиться за вину те, що 20.05.2021 о 17.50 в м. Бар по вул. Святого Миколая в громадському місці знаходилась без документів посвідчуючих особу, встановлюючих громадянство, чим порушила постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020, п. 2 пп. 2, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, які передбачені статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 44-3 КУпАП не належить до категорії справ, які розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Водночас, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Норма частини 1 статті 44-3 КУпАП має бланкетний характер, оскільки в самій статті не перелічено усіх правил щодо карантину людей, за порушення яких настає адміністративна відповідальність. Тому викладаючи суть такого адміністративного правопорушення особа, яка склала протокол, обов`язково повинна зазначити посилання на конкретний пункт нормативно-правового акта, яким встановлено відповідне правило карантину, котрого не дотрималась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Конкретне правило щодо карантину людей, порушення якого ставиться за вину особі, повинно бути чинним на момент вчинення правопорушення саме в тій редакції, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення. З огляду на те, що за період пандемії коронавірусної хвороби правила карантину неодноразово змінювались залежно від епідемічної ситуації в конкретний момент часу, без вказівки на актуальне правило карантину, порушення якого ставиться за вину особі, неможливо встановити наявність складу цього правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, оскільки відсутність такої вказівки свідчить про відсутність формулювання обвинувачення, яке повинно бути конкретним і зрозумілим.

ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення ставиться за вину порушення підпункту 2 пункту 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Станом на 20.05.2021 (дата вчинення порушення, зазначена у протоколі), чинна редакція постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 містила пункт 2 у такому формулюванні: «Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки)». Підпункти у цьому пункті відсутні.

Суд наголошує, що неодноразово у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини встановлював кримінальний характер санкцій Кодексу України про адміністративні правопорушення, і з огляду на це застосовував до справ про адміністративні правопорушення гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду кримінальних справ. Так, в пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. У пункті 39 рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 заява № 16347/02, у якій йшлося про притягнення заявниці до адміністративної відповідальності за дрібну крадіжку, з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, ЄСПЛ вважав, що провадження є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Відповідно до правових висновків, висловлених Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не передбачає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши зміст протоколу і норми постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, суд дійшов висновку, що викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення (дослівно «в м. Бар по вул. Святого Миколая в громадському місці знаходилась без документів посвідчуючих особу, встановлюючих громадянство») не відповідає формулюванню заборони, яка викладена у постанові (підпункт 2 пункту 3) (дослівно «перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні»), оскільки перелік документів, перебування на вулицях за відсутності яких становитиме порушення карантинних правил, є значно ширшим, ніж зазначено у протоколі.

Крім того, в протоколі вказано про те, що без відповідних документів ОСОБА_1 знаходилась по вул. Святого Миколая в громадському місці. В якому саме громадському місці у протоколі не зазначено. Водночас, норми постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 встановлюють заборону перебування без документів саме на вулицях, а не в громадському місці. З відеозапису, який додано до протоколу вбачається, що під час спілкування з поліцейським, який висунув вимогу пред`явити документи і пояснив, що під час карантинних заходів особа повинна носити з собою документи, які посвідчують особу, ОСОБА_1 знаходиться в кабінеті, де присутні особи в поліцейській формі. Отже, відеозаписом не підтверджено перебування на вулицях. Свідків правопорушення у протоколі не зазначено. Натомість зазначено у протоколі про присутність понятих, які не є тими особами, пояснення яких, в розмінні норм статті 251 КУпАП, може бути джерелом доказів. Наведене позбавляє суд можливості встановити дійсне місцезнаходження ОСОБА_1 , що є необхідним для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Суд враховує, що мінімальне стягнення, яке передбачає санкція статті за правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , - це штраф у розмірі 17000 грн, що є більшим за мінімальний розмір штрафу, який передбачено статтею 53 Кримінального кодексу України за вчинення кримінальних правопорушень (510 грн). Однак наведені істотні недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є актом обвинувачення, що висувається особі від імені держави, а саме відсутність конкретного формулювання обвинувачення, оскільки не вказано, яким саме нормативним приписом передбачено те порушення правил карантину, яке ставиться за вину ОСОБА_1 , неможливість з даних протоколу встановити дійсне місцеперебування ОСОБА_1 без відповідних документів, неповне викладення у протоколі суті заборони, порушення якої ставиться за провину особі, дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи неможливість внесення змін до формулювання обвинувачення після надходження справи до суду, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП. Отже, провадження у справі слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. 256, ст. 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 44-3 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя Ю. О. Салдан