Справа №: 700/465/21
Провадження № 3/700/233/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Чорнявка Черкаського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Лисянського районного суду Черкаської області від Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 362722 від 02.07.2021 року, ОСОБА_2 02.07.2021 року близько 14 год. 40 хв. повідомив про те, що його сусідка в АДРЕСА_1 , вигулює собаку бійцівської породи, але насправді такої події не було. Своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , вважаю що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, з урахуванням вимог ст. 256 КУпАП, суд констатує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не виписана суть самого правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, зважаючи на те, що сам протокол є процесуальним документом, складеним уповноваженою на те особою, з метою фіксації адміністративного правопорушення, тобто як підстава притягнення особи до адміністративної відповідальності, та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, у протоколі не зазначені свідки та не відображена їх відсутність, що у цілому ставить під сумнів об`єктивність цього документу, а визначення суті адміністративного правопорушення за результатами вивчення таких даних протоколу безпосередньо та у сукупності з долученими на підтвердження викладених у ньому обставин уповноваженою особою поліції матеріалами, як доказів, якими доводиться вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є очевидним.

Більше того, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно « ОСОБА_2 », тоді як згідно з наявними та доданими до матеріалів справи документами, вірним є прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності « ОСОБА_1 », що позбавляє можливості суд встановити, чи дійсно вказане правопорушення було вчинено даною особою.

Щодо самого правопорушення, зазначеного у протоколі, то слід вказати наступне.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.ст. 251 КУпАП).

За логікою ЄСПЛ, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші учасники процесу повинні чітко знати і розуміти суть обвинувачення, яке становить собою предмет судового розгляду. А неконкретність обвинувачення, з огляду на викладене вище, порушує права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як будувати тактику захисту і, відповідно, належно захищатися від неконкретного обвинувачення по суті неможливо, що порушує конвенційні права особи.

Зважаючи на викладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, відповідно до яких суд міг би зробити висновок про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У силу ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського Суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Жодних інших доказів до матеріалів справи уповноваженою особою не долучено та судом не установлено, зокрема, відсутні будь які інші докази із числа передбачених ст. 251 КУпАП, фактичні дані яких би слугували підтвердженням висунутого обвинувачення, принаймні, пояснення будь яких інших свідків, фото-та відеоматеріали.

Таким чином приходжу до висновку, що діям ОСОБА_1 не надано належної правової оцінки, що позбавляє суд дійти висновку про наявність в діях останнього того чи іншого правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, досліджуючи надані матеріали, у тому числі, виходячи із фабули обвинувачення, суд мав би установити чи мав місце факт.

Однак, ураховуючи вищевикладене, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі, у той час, як суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, відхиливши ряд наданих уповноваженою особою недопустимих доказів, слід констатувати недоведеність складу правопорушення.

Враховуючи положення статей 7,9,245,251,280 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності адміністративного правопорушення та її вини у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимим доказами.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.9, ст.ст.221, 245, 247, ст. ст.283-285, 294 КУпАП, ст.62 Конституції України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області.

Суддя - Н. В. Бесараб