№ 3-54/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Даніліна Жанна Олександрівна, розглянувши у приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із заявою, в якій просить постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року про позбавлення права керування ОСОБА_1 всіма видами транспортних засобів на один рік за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати такою, що не підлягає виконанню та припинити усі дії виконавчого характеру.

Заява обґрунтована тим, що у січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру №5342 регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області з усною заявою про поновлення водійського посвідчення, яке було втрачено у грудні 2020 року, а йому повідомили, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року ОСОБА_1 позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.

Однак заявник стверджує, що він не був повідомлений про розгляд справи, справу розглянуто без його участі, а тому не міг ухилятися від виконання вказаної постанови суду.

При цьому зазначає, що посадовими особами патрульної поліції за весь час не вживались заходи для виконання постанови суду. Посвідчення водія у нього не вилучалось, у зв`язку з чим він користувався ним до його втрати.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, з мотивів викладених у ній, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно частин 1,4 статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Положеннями частини 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Згідно статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до статті 305 Кодексу України про адміністративні правопорушення контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Установлено, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року визнано винним ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та позбавлено його права керування всіма видами транспортних засобів на один рік. При цьому у постанові не вказано, що посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучалось.

Як убачається із матеріалів адміністративної справи №3-54/10 копію постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року було направлено 10 березня 2010 року начальнику МРЕВ м. Кременчука для виконання.

Згідно статті 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.

Приймаючи до уваги, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалося, відсутні підстави вважати, що він ухилявся від здачі водійського посвідчення.

З огляду на те, що з моменту винесення постанови суду від 17 лютого 2010 року сплинуло більше 11 років, усі дії виконавчого провадження мають бути припинені і постанова суду не підлягає виконанню. Штучне подовження строків виконання неможливе.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приймаючи до уваги, що строки пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення закінчилися, даних про те, що порушник ухилявся від здачі посвідчення водія немає, а тому суддя дійшла висновку, що постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року у справі №3-54/10 є такою, що не підлягає виконанню.

Таким чином, заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана постанова суду в розумінні статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає оскарженню.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення викладене в Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015від 31.03.2015 року.

Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи.

Водночас порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення регламентується положеннями іншого розділу Кодексу, а саме розділом V "Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень". Вони не перебувають у безпосередньому зв`язку з положеннями глави 24 розділу IV Кодексу, якими унормовується порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті.

Керуючись статтями 283, 284, 298, 299, 303, 304, 305, 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2010 року у справі про адміністративне правопорушення №3-54/10 про накладення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на один рік такою, що не підлягає виконанню та припинити усі дії виконавчого характеру.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяЖанна Олександрівна Даніліна