Номер провадження: 33/813/789/21
Номер справи місцевого суду: 521/4776/21
Головуючий у першій інстанції Черевко С.П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Секретаря судового засідання - Ющак А.Ю.,

За участю представника Держмитслужби Пташинської А.О.

Представника особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - адвоката Єршова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021, якою особу визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст протоколу про порушення митних правил:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0105/50000/21 від 02.02.2021 року про порушення митних правил у відношенні гр. України ОСОБА_3 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

З вищезазначеного протоколу вбачається, що 02.02.2021 року о 10.00 годин у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, проходячи митний контроль, ОСОБА_4 обрав «зелений коридор», заявивши про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_5 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на запитання про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що має 10 000,00- 12 000 дол. США. При перерахунку готівки було виявлено 17 000 дол. США. Митну декларацію на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро, ОСОБА_4 до митного контролю не надав, отже своїми діями, на думку Одеської митниці Держмитслужби, порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 18 травня 2021 року м. Одеса ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 грн., з конфіскацію предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил (а саме 4900 дол. США).

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_3 Єршов Р.В. подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неправильне застосування норм національного законодавства, просить суд змінити постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 р. в частині конфіскації вилучених грошових коштів шляхом винесення нової постанови, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України без конфіскації вилучених грошових коштів та повернути вилучену валюту в сумі 4 900 дол. США ОСОБА_6 або його представнику у встановленому законом порядку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності додаткове стягнення у вигляді конфіскації предметів правопорушення (грошові кошти у сумі 4 900 дол. США), і що в рішенні районного суду невірно відображені окремі факти та пояснення осіб.

Зазначає, що ОСОБА_4 обрав зелений коридор у зв`язку з тим, що після магазину не перерахував залишок коштів та був впевнений, що сума готівки не перевищує встановлених обмежень переміщення без письмового декларування.

Стверджує, що сума валюти яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через митний кордон не обмежена, є лише встановлені законодавством порядок та процедура переміщення певного розміру суми: без письмового декларування або за умови письмового декларування.

Зазначає, що відповідно до ст. 378 МК України іноземна валюта не відноситься до товарів, ввезення яких для громадян обмежено.

Вказує, що конфісковані кошти набуті ОСОБА_5 у законний (легальний) шлях та що ОСОБА_4 є багатодітним батьком, а отже, відповідно практики Європейського Суду з прав людини конфіскація всієї не задекларованої суми грошей накладе на відповідача індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що 02.02.2021 року о 10.00 годин у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, митний контроль проходив ОСОБА_4 , який прибув в Україну літаком «А-321» б/н НОМЕР_1 . авіакомпанії «Турецькі Авіалінії», рейсом №465 сполученням «Стамбул -Одеса».

Митним постом «Одеса-аеропорт» Одеська митниця Держмитслужби 02.02.2021 р. було складено протокол №0105/50000/21 про порушення митних правил ОСОБА_5 , передбачених ст. 471 МК України.

З виявленої суми (17 000 дол. США) було пропущено еквівалент 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил затримано 4 900 дол. США, та передано в касу Одеської митниці Держмитслужби.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України не оспорюється апелянтом, а, відтак, в цій частині постанова не переглядається.

Відносно висновку Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 в частині конфіскації вилучених грошових коштів слід зазначити наступне.

Конфісковуючи в дохід держави вилучений відповідно до протоколу №0105/50000/21 від 02.02.2021 року предмет порушення, а саме 4 900 дол. США, районний суд виходив з того, що законодавство України не передбачає як альтернативного застосування стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення, яке повинно бути застосовано до винної особи.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою; обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщуванні ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підлягають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми є абсолютно визначеною, і в даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в пункті 6 постанови Правління НБУ № 3 від 02 січня 2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті), чим спростовуються доводи скаржника про відсутність обмеження суми валюти, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через митний кордон та доводи про те, що іноземна валюта не відноситься до товарів, ввезення яких для громадян обмежено.

Оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил, у відповідності до санкції ст. 471 МК України повинно бути застосовано окрім штрафу, як основний вид стягнення, ще і конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Доводи адвоката Єршова Р.В. стосовно того, що ОСОБА_4 є багатодітним батьком, на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, а тому конфіскація зазначених коштів позбавить його сім`ю належного матеріального забезпечення, не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Дійсно, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися такого критерію правомірності позбавлення майна, як баланс інтересів (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

У відповідності до правил ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Отже, санкція ст. 471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового.

Доказів законності набуття вилучених коштів ОСОБА_4 не надав.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 нестиме індивідуальний і надмірний тягар внаслідок конфіскації грошових коштів є безпідставними, адже не можна підміняти волю законодавця, виражену в санкції вказаної статті, з метою впровадження регуляторного механізму з боку держави при регулюванні вказаних правовідносин, що в свою чергу не суперечить положенням п. 2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, доводи апеляційної скарги не містять посилань на об`єктивні обставини, які б свідчили, що застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації буде для ОСОБА_3 надмірним індивідуальним тягарем.

Враховуючи викладене, Малиновський районний суду міста Одеси в своїй постанові від 18 травня 2021 року прийшов правильного висновку стосовно того, що законодавство України не передбачає як альтернативного застосування стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення, яке повинно бути застосовано до винної особи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанцій норм національного законодавства при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 7, 8, 293, 294 КУпАП, ст. 471 МК України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 Єршова Руслана Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18 травня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк