22.06.2021 Провадження по справі № 3/940/318/21 Справа № 940/544/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2021 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 33 від 22.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював реалізацію та зберігання паливно-мастильних матеріалів без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та ліцензії на право зберігання пального, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та вказав, що є пенсіонером, офіційно ніде не працює та ніколи не був приватним підприємцем, будь-яку іншу господарську діяльність не здійснює. 22 квітня 2021 року на прохання ОСОБА_2 доглядав за територією по АДРЕСА_2 . Ніяких протиправних дій ОСОБА_1 не вчиняв і після приїзду працівників правоохоронних органів повністю сприяв їм у виконанні їхніх завдань, а пізніше на прохання назвав свої дані та не читаючи (з огляду на похилий вік) підписав пояснення, складені від його імені. Просив не позбавляти його пенсії, як єдиного джерела існування.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено фактичних обставин правопорушення, не зазначено, які саме неправомірні дії ОСОБА_1 вчинив, не вказано, як саме здійснювалась підприємницька діяльність, не зазначено свідків чи потерпілих, також жодним чином не підтверджується, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання чи посадовою особою. Разом з тим, докази провадження ОСОБА_1 саме господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання в матеріалах справи відсутні. За даних обставин, оскільки, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , захисник Кукса О.В. вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Крім того, захисник Кукса О.В. надала письмове пояснення щодо обставин справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Кукси О.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відтак, диспозиція зазначеної статті містить три окремих форми вчинення даного адміністративного правопорушення, які, в тому числі, можуть бути пов`язані між собою, а саме:

- провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності;

- провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії;

- провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність». З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення № 33 від 22 квітня 2021 року вказано лише про одиночний випадок (разовий факт) реалізації та зберігання ОСОБА_1 паливно-мастильних матеріалів без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та ліцензії на право зберігання пального. При цьому, не встановлено факту отримання будь-якого прибутку ОСОБА_1 від здійснення такої підприємницької діяльності.

Систематичність дій ОСОБА_1 щодо здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та отримання ним прибутку не підтверджується жодними доказами у справі.

Разом з тим, слід зазначити, що матеріали справи взагалі не містять належних та допустимих доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Рапорт оперативного працівника ДФС не може бути визнаний доказом, так як за своєю правовою формою є документом, який містить певну інформацію, яка підлягає перевірці.

Більш того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись єдиним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки оцінка наявних у справі доказів, як це передбачено положеннями ст. 252 КУпАП, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зрештою, протокол про адміністративне правопорушення від 22.04.2021 р. всупереч вимогам ст. 256 КУпАП містить низку суттєвих розбіжностей та неточностей, які унеможливлюють беззаперечне встановлення усіх обставин події та суті правопорушення з огляду на таке.

Так, на початку протоколу вказано, що він складений у місті Тетієві, однак далі по тексті у частині, яка відведена саме для відображення дати, часу і місця вчинення правопорушення вказано адресу: АДРЕСА_2 , при тому, що в дійсності подія мала місце у АДРЕСА_2 .

Крім того, в анкетних даних ОСОБА_1 у протоколі вказано, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як його дійсна дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, у протоколі невірно вказана адреса проживання ОСОБА_1 .

Більш того, у протоколі невірно зазначено норму, на підставі якої щодо особи складено протокол, а саме помилково зазначено про порушення провадження господарської діяльності, тоді як в дійсності відповідальність настає лише за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Зрештою, як опис матеріалів провадження, так і супровідний лист на адресу суду та інші документи, які містяться в матеріалах провадження складені щодо ОСОБА_1 , тоді як протокол складений щодо ОСОБА_1 .

Також суд критично оцінює посилання на акт №1 приймання-передачі від 22.04.2021 року, складений відповідно до договору відповідального зберігання №12 від 19.04.2021 року, оскільки подія мала місце лише 22.04.2021 року, тобто договір відповідального зберігання передує даті виявленого правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу правопорушення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 164 ч.1, 245, 247, 251, 252, 254, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області.

Суддя С.В.Мандзюк