Справа № 456/2202/21
Провадження № 3/456/1247/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

16 червня 2021 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 03.05.2021, о 06 год 55 хв, в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем «SEAT Alhambra», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, суду пояснив, що він ввечері випив пиво, а вночі поїхав з товаришем на похорон. Дорогою товаришу стало погано і він вимушено сів за кермо. Просить закрити провадження у справі, оскільки це була крайня необхідність.

Адвокат Шкорка І.М. подав до суду заперечення та просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з крайньою необхідністю та відповідно відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування покликається на те, що 02.05.2021 р. ОСОБА_1 випивав пиво. Зранку 03.05.2021 ОСОБА_2 виїхав на своєму автомобілі з сином, а ОСОБА_1 поїхав з ними разом в якості пасажира. Однак, в дорозі ОСОБА_2 стало погано, через сильне хвилювання у нього піднявся тиск. Щоб вони не спізнилися на похорон ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 покерувати автомобілем. ОСОБА_1 пересів за кермо автомобіля, бо у нього були із собою посвідчення водія, інші власні документи та він вже витверезився після пива, яке вживав вечером. Вважаємо, що у даній ситуації притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не є законним, оскільки останній вчинив порушення у стані крайньої необхідності, а законних підстав для зупинки не було. ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь у захисті Батьківщині, має вищу освіту, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення судом, відповідно до вимог ст. 272 КУпАП, заслухано пояснення свідка.

Так, свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що вони їхали на похорон бабусі, йому стало погано, піднявся тиск. ОСОБА_3 відмовлявся сісти за кермо, оскільки напередодні ввечері вживав алкоголь. Однак пізніше вимушено керував автомобілем, щоб вони не спізнилися на похорон.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, , свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього документи, та заперечення захисника суд доходить такого висновку.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена:

протоколом серії ДПР18 №054722 від 03.05.2021, згідно з яким ОСОБА_1 03.052021, о 06 год 55 хв, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3);

тестом на алкоголь, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», якими встановлено результат огляду на стан сп`яніння 0,66% (а.с.4);

актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначені підстави проведення такого огляду, ім`я особи, яка проходила огляд, імена свідків, у присутності яких він проводився, а також зазначено його результат 0,66% (а.с.5);

направленням, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «Стрийська ЦРЛ» з метою його огляду для виявлення стану сп`яніння, в якому зазначено виявлені поліцейським ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 а саме: запах алкоголю з рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук (а.с.6);

оглянутим у суді під час розгляду справи відео з місця події (міститься на компакт-диску, а.с.7), в якому відображені обставини, які відбувалися на місці зупинки транспортного засобу за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, уповноваженої особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення (поліцейським) та інших осіб, а саме: проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та зазначено результат його проведення 0,66%;

поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія та його результат 0,66 % (а.с.8, 9).

Проаналізувавши вищевказані документи, відео та поясненнями особи, яка притягається до адмінстративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП.

Оцінивши здобуті у справі та досліджені у судовому засіданні докази суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою.

Щодо аргументів захисника про керування транспортним засобом у стані крайньої необхідності, суд зазначає, що такі аргументи безпідставними та клопотання не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності являє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Аналізуючи наведені встановлені обставини справи, вважаю, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що ОСОБА_1 03.05.2021 за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, діяв у стані крайньої необхідності.

Суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4) проведено з його згоди уповноваженою особою за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» у присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам статті 266 КУпАП.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю та доходить переконання, що стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя В. М. Бораковський