Справа №760/3391/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Педенко А. М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Солом`янського УПГУНП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП-невідомий), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №361992, 06 лютого 2021 року о 00 год. 21 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: вул. Солом`янська 1-Г, в закладі «Портер Паб» в місті Києві, здійснювала господарську діяльність після 22 год. 00 хв., чим порушила постанову КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами від 09.12.2020 р. №1236 п. п. 1 п. 2, п. п. 12 п. 2, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, неодноразово повідомлялася про розгляд справи належним чином, на адресу суду надіслала заяву про розгляд без її участі, в письмових поясненнях, що надійшли на адресу суду зазначила наступне, з наведеного вбачається, що зі змісту протоколу неможливо з`ясувати суть скоєного правопорушення, які саме дії ОСОБА_1 на думку поліції є протиправними (оскільки протокол не містить зазначення даної обставини), а також норму КУпАП, порушення якої інкримінують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол не містить зазначення частини статті 44-3 КУпАП, порушення якої інкримінується.

Також зауважила, що порушення п. п. 1 та п. п. 12 п. 2 ПКМУ № 1236 від 09.12.2020 є окремими підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а відтак, з відображених у протоколі даних неможливо встановити суть скоєного правопорушення та здійснити його кваліфікацію, а тому просить закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 254 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, який повинен бути складений у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно абз. 16 ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Відповідно до ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Відповідно до п. 8 Протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 57 від 30 грудня 2020 року, у закладі громадського харчування: здійснюється вимірювання температури тіла відвідувачів безконтактним методом. У разі виявлення відвідувача з підвищеною температурою тіла понад 37,2 0С або із ознаками гострого респіраторного захворювання, такий відвідувач не допускається до закладу.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи, вбачається, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не виконано, відповідно до вимог ст.255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, оскільки матеріали адміністративної справи не містять жодного об`єктивного доказу, в розумінні ст.251 КУпАП, зокрема до протоколу про адміністративне правопорушення, не долучено ні пояснень свідків, ні, відеоматеріалів, тощо на підтвердження обставин викладених в протоколі щодо ОСОБА_1 , які б свідчили та підтверджували факт, що дійсно мала місце подія адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, слід зазначити, що в змісті протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення, посаду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також докази на підтвердження, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відповідальність за порушення вимог, щодо заборони та обмежень роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, може нести виключно суб`єкт господарювання.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за відсутності у справі належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись вимогами п.1 ст.247, ст.ст.251, 252, 283-285, 289 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП на підставі ст.247 п.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суду м. Києва.

Суддя: А. М. Педенко