01.06.2021 Справа №607/7828/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/7828/21

01 червня 2021 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «Менс Авто»,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №200245 від 30 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року о 09 год. 30 хв. по вул. Замкова у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ I-VAN», держаний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що 13 квітня 2021 року перебував на роботі, а саме на маршруті №19 та керував транспортним засобом ЗАЗ I-VAN», держаний номерний знак НОМЕР_1 . Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Готель Тернопіль», перед нерегульованим пішохідним переходом, близько 100метрів, перед ним різко виїхав легковий автомобіль, який загальмував, а тому він застосував екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення. В результаті чого, одна із пасажирів, яка мала намір виходити на даній зупинці, впала та вдарилась головою. Пасажири допомогли їй піднятись, він під`їхав до зупинки, де дана пасажирка повідомила, що не потребує медичної допомоги та вийшла із маршрутного таксі. Після чого він продовжив руху.

Посилаючись на наведене та те, що місце дорожньо-транспортної пригоди не залишав, оскільки пасажирка повідомила, що травм не отримала та допомоги не потребує, після чого покинула транспортний засіб, потреби у виклику поліції не було, просив провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з вимогами п. 1.10. ПДР України, дорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пункт 2.10 (а,в,д,е) ПДР України зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (а); не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди(в); повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції(д); вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди (е).

Згідно з вимогами п.2.10 а ПДР України, порушення яких інкриміновано у даному адміністративному провадженні ОСОБА_1 у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

З аналізу вищенаведених норм законодавства встановлено, що склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП складають дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №200245 від 30 квітня 2021 року, ОСОБА_1 ставить у вину те, що він, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ I-VAN», держаний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.

На підтвердження обставин викладених у протоколі, працівниками поліції до матеріалів справи долучено рапорт електронної форми, довідку про результати розгляду матеріалів, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , консультаційний висновок спеціаліста за №34134 про отримані травми ОСОБА_2 ; постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Встановлено, що викладені у протоколі обставини, не підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Так, присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 13 квітня 2021 року перебував на роботі, а саме на маршруті №19 та керував транспортним засобом «ЗАЗ I-VAN», держаний номерний знак НОМЕР_1 . Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Готель Тернопіль», перед нерегульованим пішохідним переходом, перед ним різко виїхав автомобіль, який загальмував, а тому він змушений був застосував екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення. В результаті чого, одна із пасажирів, яка мала намір виходити на даній зупинці, впала та вдарилась головою. Пасажири допомогли їй піднятись, він під`їхав до зупинки, де дана пасажирка повідомила, що не потребує медичної допомоги та вийшла із маршрутного таксі. У зв`язку із відсутність будь якої ДТП, відсутності пошкодження будь-якого майна та не отримання травм пасажиром, ніхто не повідомляв поліцію та він продовжив рух маршрутним транспортним засобом.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав працівникам поліції, що підтверджується його письмовими поясненнями від 14 квітня 2021 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 13 квітня 2021 року, остання повідомила, що була пасажиром у маршрутному таксі №19 13 квітня 2021 року близько 09 год 30хв. У вказану дату та час маршрутне таксі рухалось по вул.Замкова в м.Тернополі та під`їхало до зупинки громадського транспорту, що навпроти готелю «Тернопіль». Вона встала та готувалась до виходу. Попереду маршрутного таксі їхав легковий автомобіль, який різко загальмував, внаслідок чого водій маршрутного таксі застосував екстрене гальмування щоб уникнути зіткнення. Вона не добре трималась за поручні, а тому впала та вдарилась головою до стійки. Після чого вийшла із маршрутного таксі. Згодом відчула головну біль, а тому вирішила звернутись у травмпункт. Зазначила, що отримала незначні ушкодження, забій м`яких тканин, від проведення експертизи відмовилась. Жодних претензій до водія маршрутного таксі не має та просить не притягувати його до відповідальності.

З рапорту електронної форми від 13 квітня 2021 року вбачається, що повідомлення про вказану подію на лінію «102» надійшло від лікаря ТМКЛ №1 про те, що до них доставлено гр. ОСОБА_2 , 1998 року народження, яка отримала травми внаслідок ДТП будучи пасажиркою маршрутного автобуса. Прибувши за вказаною адресою, черговий лікар повідомив, що гр. ОСОБА_2 після надання їй допомоги пішла у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідає. Заявник від написання заяви та пояснень відмовився.

Консультаційний висновок спеціаліста за №34134 про отримані травми ОСОБА_2 та постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 122-4 КУпАП жодним чином не підтверджують обставин щодо залишення ОСОБА_1 місця ДТП до якої він був причетний.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без інших доказів, які підтверджують обставини, викладені у ньому, не є достатнім та безумовним доказом на підтвердження вини особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-4 КУпАП в матеріалах справи не має.

Як повідомив в судовому засіданні ОСОБА_1 , він не залишався на місці події та не повідомляв поліції про ДТП, так як не вважав, що мала місце ДТП, оскільки будь- яких пошкоджень транспортні засоби чи інше мано не отримали, а пасажирка ОСОБА_2 повідомила, що не потребує медичної допомоги та вийшла із маршрутного таксі. Після чого він продовжив руху.

Аналогічні пояснення надала ОСОБА_2 працівникам поліції. Остання звернулась за допомогою в травмпункт лише через деякий час коли відчула головну біль. Вказаний факт також підтверджується тим, що ОСОБА_3 не повідомляла працівників поліції про подію та звернулась в травмпункт лише о 11 год 30 хв. в той час коли подія мала місце близько 9 год 30 хв. Повідомив про подію лікар, який здійснював огляд ОСОБА_2 .

Таким чином,з долучених до матеріалів справи доказів не встановлено факт умисного залишення ОСОБА_1 місця ДТП, до якої причетний.

Згідно з вимогами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП, а тому вважає про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди 13 квітня 2021 року чи вчинення будь-яких дій, які б свідчили про приховування факту такої пригоди або обставин її скоєння, що спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення учасника ДТП та розшуку транспортного засобу.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 122-4, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька

Копія вірна:

Суддя: