Справа № 644/2292/21
Провадження № 3/644/679/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 липня 2021 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Клименко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 024992 від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 , відносно якого постановою Балаклійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Харківській області № 55616858 від 18 липня 2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, 01 березня 2021 року на пр. Московському, 118 у м. Харкові керував автомобілем «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

В судові засідання, призначені на 14 квітня 2021 року, 06 травня 2021 року, 31 травня 2021 року, 15 червня 2021 року та 07 квітня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Нормами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Диспозиція ч. 3ст. 126 КУпАП визначає відповідальність особи за: керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення постанова державного виконавця від 18 липня 2021 року не засвідчена жодним чином, інші докази, які дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було відомо про винесення вказаної постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження щодо керування ним транспортними засобами в матеріалах справи відсутні.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає прямий умисел на вчинення адміністративного правопорушення. Тобто, особа, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження повинна бути обізнана про встановлення цього обмеження.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Враховуючи наведене, жодних беззаперечних та достатніх доказів, що свідчили б про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 024992 від 01 березня 2021 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 , обставини правопорушення мали місце 01 березня 2021 року і на теперішній час встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк, протягом якого на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, може бути накладено адміністративне стягнення, закінчився, суд вважає за необхідне справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст. 38 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Клименко А. М.