Справа №461/3813/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює на посаді заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи заступником директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» порушив вимог ст. 80 КЗпП України, а саме станом на дату проведення інспекційного відвідування заступником начальника відділу служби з управління майновими та земельними ресурсами ОСОБА_2 за період роботи з 08.02.2017 по 07.02.2018 року не використано частину щорічної відпустки в кількості 5 днів, а за період з 08.02.2018 року по дату проведення заходу державного контролю відпустка працівнику не надавалася, провідним інженером господарської служби ОСОБА_3 за період роботи з 23.07.2016 по 22.07.2017 року не використано частину щорічної відпустки в кількості 17 днів, а за період з 23.07.2017 по дату проведення заходу державного контролю відпустка працівнику не надавалася. Підстав визначених ч.1, ч.2 ст.80 КЗпП України для перенесення основної щорічної відпустки заступнику начальника відділу служби з управління майновими та земельними ресурсами ОСОБА_2 на інший період у 2017, 2018, 2019, 2020 роках та інженеру господарської служби ОСОБА_3 на інший період у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках у Філії не було. Під час проведення інспекційного відвідування посадовими особами Філії не надано письмової згоди вказаних осіб щодо перенесення основної щорічної відпустки за перелічені вище періоди на 2021 рік. Внаслідок того, що працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надавалися відпустки повної тривалості, не переносилися відпустки на інший період з урахуванням вимог чинного законодавства та не вжито заходів щодо використання в поточному році частини відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів призвело до заборгованої кількості днів із надання щорічних відпусток працівникам, яка значно перевищує кількість днів відпустки належну працівникам за два роки.

ОСОБА_1 подав до суду заперечення, які він та його захисник підтримали в ході судового розгляду, у яких вказав, що ненадання відпусток повної тривалості працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сталось виключно по причині небажання згаданих працівників отримати таку відпустку, що підтверджується їх особистими поясненнями. Зі сторони роботодавця не вчинялись жодні дії, які унеможливили надання відпусток, що підтверджується протоколом №ЛВ8241/411/АВ/П/2ПТ від 23.04.2021. В суд надана довідка про кількість та тривалість відпусток що надавались працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 починаючи з 2016 року по даний час. Регіональна філія «Львівська залізниця» складається з 87 підрозділів, що територіально розташовані в семи областях України, де працює 29633 працівники, 2046 працівникам в травні 2021 року було надано щорічну відпустку. Як заступник директора виконавчого з управління персоналом та соціальної політики регіональної «Львівська залізниця» він не знав і не міг знати про тривалість відпусток двох працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.80 КзПП, Щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі:

1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина п`ята статті 79 цього Кодексу);

2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина третя статті 115 цього Кодексу).

Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі:

1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку;

2) виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати;

3) настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами;

4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.

Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України "Про відпустки".

Забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд, а також ненадання їх протягом робочого року особам віком до вісімнадцяти років та працівникам, які мають право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами чи з особливим характером праці.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення виявлено 23.04.2021 року, а тому строк визначений ст.38 КУпАП не закінчився.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ8241/411/АВ/П/2ПТ від 23.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зауважень не висловлювала, вказавши, що виявлені порушення будуть усунуті;

- актом за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог трудового законодаства №ЛВ8241/411/ПД/АВ;

- витягом зі статуту Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

- випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, наказом від 30.03.2020 року №1147/ос, від 01.07.2020 від 351/ос про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

- витягом зі статуту Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

- особовою карткою працівника ОСОБА_1 ;

- посадовою інструкцією заступника директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 ;

- графіками відпусток працівників служби НКМ за 2020 рік.

Так, з досліджених документів вбачається, що станом на дату проведення інспекційного відвідування заступником начальника відділу служби з управління майновими та земельними ресурсами ОСОБА_2 за період роботи з 08.02.2017 по 07.02.2018 року не використано частину щорічної відпустки в кількості 5 днів, а за період з 08.02.2018 по дату проведення заходу державного контролю відпустка працівнику не надавалася, провідним інженером господарської служби ОСОБА_3 за період роботи з 23.07.2016 по 22.07.2017 року не використано частину щорічної відпустки в кількості 17 днів, а за період з 23.07.2017 по дату проведення заходу державного контролю відпустка працівнику не надавалася. Підстав визначених ч.1, ч.2 ст.80 КЗпП України для перенесення основної щорічної відпустки заступнику начальника відділу служби з управління майновими та земельними ресурсами ОСОБА_2 на інший період у 2017, 2018, 2019, 2020 роках та інженеру господарської служби ОСОБА_3 на інший період у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках у Філії не було. Під час проведення інспекційного відвідування посадовими особами Філії не надано письмової згоди вказаних осіб щодо перенесення основної щорічної відпустки за перелічені вище періоди на 2021 рік. Внаслідок того, що працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надавалися відпустки повної тривалості, не переносилися відпустки на інший період з урахуванням вимог чинного законодавства та не вжито заходів щодо використання в поточному році частини відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів призвело до заборгованої кількості днів із надання щорічних відпусток працівникам, яка значно перевищує кількість днів відпустки належну працівникам за два роки.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП доведена повністю.

З огляду на викладене вважаю, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст.80 КЗпП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до п. 3 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є заступником директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», однак зі свого боку не забезпечив контролю на підприємстві за дотриманням трудових прав підлеглих працівників, що і призвело до вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам, а виявлені недоліки фактично усунуті. Суд враховує, що порушення не носить системного характеру на підприємстві, а тому дане правопорушення не несе значного ступеня суспільної небезпеки та істотним чином не порушило трудових прав громадян. Крім того, суд враховує ряд суб`єктивних факторів, які сприяли вчиненню даного правопорушення, а саме велика кількість працівників, підрозділів та об`єм документації пов`язаний з необхідністю забезпечення належного контролю за дотриманням наведених вище положень чинного законодавства.

Беручи до уваги конкретні обставини справи за яких вчинено правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 відсутність у матеріалах справи даних про негативні наслідки від вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, зокрема відсутність даних про притягнення до відповідальності, фактичне усунення виявлених порушень, суд знаходить за можливе, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Застосування щодо ОСОБА_1 такого виховного заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

Керуючись ст. ст.22, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.