ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/5/21 Справа № 204/4677/20 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює водієм ДЕПО №3, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

адвоката Ведути В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 06 липня 2020 року о 09 год. 10 хв. у м. Дніпрі, вул. Будівельників, буд. 45, «ЛЕП 172», водій трамвая № 1463 ОСОБА_1 побачивши небезпеку для руху, яку водій об`єктивно спроможна виявити, не вчинила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки та здійснила зіткнення з транспортним засобом IVEKO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При цьому водій ОСОБА_1 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу правопорушення.

Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише покази іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків очевидців ДТП.

Відмовляючи у письмовому клопотанні щодо проведення судової автотехнічної експертизи, суд послався на відсутність в його тексті «обґрунтування та жодних вихідних даних і чітких питань». Таке твердження суду є помилковим, оскільки в мотивувальній частині клопотання є посилання на ст.ст. 268, 273 КУпАП у вводній частині як на підставу звернення до суду, а в прохальній його частині перелічені питання експерту - «з питань правомірності дій обох водіїв у спірній дорожньо-транспортній пригоді та наявності чи відсутності технічної можливості уникнути зіткнення автотранспортних засобів» та чіткі вихідні дані - «при швидкості трамваю у 18 км/год та появи автомобіля за 8 метрів перед трамваєм».

На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов помилкового та передчасного висновку про доведеність її вини у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, без з`ясування всіх обставин справи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку адвокат Ведути В.В.. який діє в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції вимог Закону щодо об`єктивності встановлення обставин події та доведеності вини ОСОБА_1 , у скоєному, - дотримався.

Судом вірно встановлено, що 06 липня 2020 року о 09 год. 10 хв. у м. Дніпрі, вул. Будівельників, буд. 45, «ЛЕП 172», водій трамвая № 1463 ОСОБА_1 побачивши небезпеку для руху, яку водій об`єктивно спроможна виявити, не вчинила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки та здійснила зіткнення з транспортним засобом IVEKO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При цьому водій ОСОБА_1 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ№136488 від 06.07.2020 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинила зазначене правопорушення за вищевикладених обставин, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Крім того, під апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 - адвокат Ведута В.В. заявив клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, вказане клопотання було задоволено постановою суду від 09.10.2020 року.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи № 4425-20 від 04.01.2021 року, через причини, які наведені в дослідній частині висновку вирішити питання про наявність (відсутність) у водія трамвая Т4ДМ ОСОБА_1 технічної можливості уникнути настання даної ДТП за умов, якщо швидкість трамваю дорівнювала 18 км/ч, а перешкода на його рейках у вигляді даної вантажівки виникла попереду трамвая на відстані 8 метрів не надалось можливим.

Експерт зазначив, що якщо виходити з пояснень водія автомобіля IVEKO ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 то в даній дорожній обстановці водій трамвая Т4ДМ ОСОБА_1 з моменту зупинки автомобіля IVEKO на колії трамвая мала технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки.

Як зазначив експерт у своєму висновку, в даній дорожній обстановці водія трамваю Т4ДМ ОСОБА_1 з моменту виникнення небезпеки або перешкоди для руху повинна негайно вжити заходів на зменшення швидкості руху аж до зупинки, що передбачалось вимогами п. 12.3 ПДР України.

Також у своїх висновках експерт зазначив, що за умов розвитку обставин ДТП за поясненнями самого водія автомобіля IVEKO ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 у водія ОСОБА_2 була відсутня технічна можливість уникнути настання даної дорожньо-транспортної пригоди. У діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається.

Наведені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Встановлені в ході судового засідання обставини та механізм ДТП, підтверджують факт порушення ОСОБА_1 , яка мала об`єктивну можливість уникнути зіткнення вживши всіх необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає необґрунтованими, та розцінює як намір ухилитися від відповідальності, адже її вина повністю доведена доказами дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції.

Усі інші доводи в апеляції фактично зводяться до переоцінки доказів і моделювання події ДТП, які носять суб`єктивний характер і об`єктивно не підтверджуються матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами чинного законодавства і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко