Справа № 308/343/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.02.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пуканича Е.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав Товт Д.О.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, окрім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення адвокату судової повістки. Вказує і на те, що його захисником через канцелярію суду подано клопотання про виклик у судове засідання свідків, однак суд не розглянув таке клопотання, а при ухваленні постанови послався на наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, які не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки такі не допитувались у судовому засіданні. Стверджує, що огляд на стан сп`яніння провадився за допомогою пристрою Драгер, який виявив у видихуваному повітрі ОСОБА_1 0,52 проміле алкоголю, однак наявність у крові алкоголю не перевірялось та докази про наявність у крові ОСОБА_1 алкоголю в матеріалах справи відсутні. Також зазначає, що того ж дня, 09.01.2020 о 01.55 год. на тому ж самому місці щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з показниками пристрою Драгер 1,21 проміле, таким чином, його було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності однією і тією ж особою та за одне і те ж адміністративне правопорушення, а другий раз пристрій Драгер виявив у видихуваному повітрі ОСОБА_1 0,52 проміле алкоголю, що в свою чергу ставить під сумнів справність роботи приладу Драгер, адже за менше як дві години рівень алкоголю у видихуваному повітрі не може знизитись з 1,21 до 0,52 проміле. Підтвердженням того, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення є і те, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не затримувався. Щодо пропуску строку вказує на те, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався від свого захисника, який в свою чергу про неї дізнався із ЄРДР, яка була оприлюднена лише 13.04.2020, однак копію оскаржуваної постанови від суду ним до цих пір не отримано. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Пуканича Е.В., який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що також підтвердив його захисник адвокат Пуканич Е. В. у ході апеляційного розгляду; будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило; в ході апеляційного розгляду справи брав участь захисник ОСОБА_1 адвокат Пуканич Е. В., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 ..
Приймаючи рішення про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку апеляційний суд бере до уваги такі факти та обставини.
Так, із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся і судове рішення прийнято без участі ОСОБА_1 та його захисника. При цьому, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 02.04.2020. Тому, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що поважними є причини пропуску строку на оскарження судового рішення, є слушними, такими, що не спростовані наявними у матеріалах справи доказами.
У зв`язку з наведеним, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема про те, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався від свого захисника, який у свою чергу про неї дізнався із ЄДРСР, де вона була оприлюднена лише 13.04.2020, однак копію оскаржуваної постанови від суду до цих пір ним не отримано, заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що такий проведено за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), - результат огляду - 0, 52 % проміле (а. с. 3), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 2). Разом із тим, із Акту огляду та роздруківки тестування вбачається, що такі підписані ОСОБА_1 , який будь-яких застережень щодо процедури проходження тестування та результатів тестування не подавав.
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, в результаті чого в нього було виявлено 0,52% проміле алкоголю (а. с. 4, 5).
З розписки ОСОБА_1 від 09.01.2020 убачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_1 , на зберігання по вул. Гагаріна, 139 «в» у м. Ужгород, без порушень ПДР (а. с. 6).
З довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області Бордаш М. від 10.01.2020 убачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 (а. с. 8).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 10).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_4 був упереджений при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався адвокат Пуканич Е. В. у ході її розгляду.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та складанні щодо нього протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 , такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилався адвокат Пуканич Е. В. в ході її розгляду.
Не встановлено в ході апеляційного розгляду й будь-яких фактів примусу чи незаконних методів з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 , які призвели до примусового проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також підпису протоколу та роздруківки тестування.
Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою пристрою «Драгер», який виявив у видихуваному повітрі ОСОБА_1 0,52 проміле алкоголю, однак наявність у крові алкоголю не перевірялось та докази про наявність у крові ОСОБА_1 алкоголю в матеріалах справи відсутні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів убачається, що в результаті огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння виявлено 0,52 проміле, і при цьому, ОСОБА_1 не заперечував такий результат огляду, а навпаки зазначив, що вживав алкоголь перед тим як керував автомобілем.
Доводи апеляційної скарги про те, що того ж дня, 09.01.2020 о 01.55 год. на тому ж самому місці було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з показниками пристрою Драгер - 1,21 проміле, тобто він двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності однією і тією ж особою та за одне і те ж адміністративне правопорушення, а другий раз пристрій Драгер виявив у видихуваному повітрі - 0,52 проміле алкоголю, що в свою чергу ставить під сумнів справність роботи приладу Драгер, адже за менш як дві години рівень алкоголю у видихуваному повітрі не може знизитись з 1,21 до 0,52 проміле, - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР за встановлених у протоколі серії ДПР 18 № 363769 від 09.01.2020 обставин, а також не свідчать про те, що ОСОБА_1 двічі притягнутий до відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що підтвердженням того, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення є і те, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не затримувався, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, зокрема розпискою ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу на місці зупинки та відеозаписом із місця події, з якого убачається, що поліцейські попередили ОСОБА_1 про заборону керування ним транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справ, окрім того, в матеріалах відсутні докази направлення адвокату судової повістки, а адвокатом було подано через канцелярію суду клопотання про виклик у судове засідання свідків, однак суд не розглянув таке клопотання, а при ухвалені постанови послався на наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, які не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки такі не допитувались у судовому засіданні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення його права на захист.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення; стороні захисту було відомо про наявність у провадженні Ужгородського міськрайонного суду справи щодо ОСОБА_1 , у тому числі й про розгляд справи 02.04.2020, і при цьому, адвокат Пуканич Е. В. брав участь у розгляді судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_1 ; факт розгляду справи без участі сторони захисту враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення; ОСОБА_1 не з`явився на розгляд справи й до апеляційного суду, чим самостійно позбавив себе можливості захищати свої інтереси в суді, зокрема надати пояснення, подати докази, висловити свою думку з приводу справи чи заявити клопотання. Разом із тим, апеляційний суд враховує і те, що стороною захисту як у поданих суду першої інстанції клопотаннях, так і в апеляційній скарзі не вказується для з`ясування яких саме обставин необхідно викликати свідків, пояснення яких містяться у матеріалах справи, і яке саме інші факти, ніж ті, що зазначені в письмових поясненнях та підтверджуються відеозаписом із місця події та іншими наявними в матеріалах справи доказами, вказані свідки можуть підтвердити, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість клопотання адвоката про виклик свідків.
При оцінці доводів про порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і позбавлення його можливості надавати пояснення та докази у провадженні, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено таких даних, які б свідчили про недозволенність чи неможливість застосування приладу «Драгер», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, стороною захисту не заявлялось
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан