Провадження № 3/947/4859/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чванкін С.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 № 262662, що надійшла з полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував мопедом «Хонда», рама НОМЕР_1 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , як порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, що підтверджується підписом особи в пам`ятці, свою вину не визнав.

У судове засідання з?явилась адвокат ОСОБА_1 Лета М.А., яка заперечувала щодо протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та зазначила, що його було зупинено з невідомих причин. У зв?язку з тим, що у ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія, поліцейські, користуючись необізнаністю останнього, повідомили йому, що якщо він не хоче віддавати мопед, то він повинен повідомити на камеру, що у цей день він вживав алкоголь та відмовляється від медичного огляду. Вважала відеозапис з портативного реєстратора неналежним доказом, оскільки відеозйомка велася не безперервно, а у самого ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп?яніння. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, фіксуванні ознак сп?яніння та відмові від проходження медичного огляду не залучалися свідки та ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Просила суд закрити провадження у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також адвокатом Лета М.А. було подано до суду клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , який був присутнім під час незафіксованої розмови поліцейських з ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши клопотання про виклик свідка, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки з відеозапису автомобільного відеореєстратора № 001162 дійсно видно, що на зупинці громадського транспорту перебуває чоловік, однак ідентифікувати, що це був саме ОСОБА_2 неможливо, тому що жодних письмових пояснень та усних зауважень на відеозапис з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 не робив та ні ОСОБА_1 , ні працівниками патрульної поліції він не був залучений як свідок. Більш того, у заяві адвокат зазначає, що ОСОБА_2 є товаришем ОСОБА_1 , тому враховуючи принцип об`єктивності, він є заінтересованою особою. Більш того, суд вважає, що свідчення ОСОБА_2 про обставини розмови поліцейських з ОСОБА_1 , які не були зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського, не мають правового значення для вирішення питання про наявність в діях водія порушень вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Судом було встановлено, що 06.05.2021 року працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція № 1452/735.

Так, відповідно до п. 2 Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп?яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу самостійно приходять до висновку про наявність у водія відповідних ознак сп?яніння.

В свою чергу, на виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На місці зупинки ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився.

Судом було оглянуто відеозапис наявний у матеріалах справи відповідно до якого водій ОСОБА_1 нерівно їхав по проїжджій частині, повернув на тротуар та продовжив рух по тротуару після чого був зупинений поліцейськими. На відеозаписі ОСОБА_1 особисто визнає, що вживав алкогольні напої та відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку.

Суд критично відноситься до пояснень адвоката Лета М.А. стосовно того, що поліцейські вмовили ОСОБА_1 визнати на камеру, що він вживав алкогольні напої та відмовляється від проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки жодних заперечень та скарг з цього приводу до Управління патрульної поліції подано не було, ОСОБА_1 із заявою про скоєння інспекторами поліції злочину (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення дотепер до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався. Суд також бере до уваги, що у протоколі ОСОБА_1 особисто зазначив, що його зупинили, він відмовився, тому що зранку випив 1 літр пива, що також було зафіксовано на відеозаписі, при цьому жодного психологічного впливу або тиску з боку поліцейських на нього не було.

Стосовно безперервності відеозапису поліцейськими, суд вважає, що порушення принципу безперервності відеозапису не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту не надала інших допустимих доказів, які б спростовували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння, а саме посилання на безперервність відеозапису є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд.

Щодо не залучення свідків, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 366 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки та в медичному закладі була зафіксована на спеціальний технічний засіб, який долучений до матеріалів справи.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 його фактично було відсторонено від керування транспортним засобом, до того ж законом не передбачено, що у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов?язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп?яніння.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події.

Суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КпАП України, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція ч.1 ст. 130 КпАП України передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що також підтверджується тим, що поліцейськими було накладено на нього штраф за керування транспортним засобом без посвідчення водія, у зв?язку з чим, суд вважає, що на ОСОБА_1 має бути накладено стягнення лише у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні.

Керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чванкін С. А.