Справа № 367/3388/21
Провадження №3/367/1426/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Сіренко Р.В..,

за участі прокурора Книгиницької З.О.,

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, депутата Бучанської міської ради Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу № 457 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 11.05.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Бучанської міської ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог ст. 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив міську раду про наявність реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, які виникли перед винесенням на голосування питання обрання секретаря Бучанської міської ради, де до виборчого бюлетеня внесена його кандидатура, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу № 458 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 11.05.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Бучанської міської ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. З ч. 1 ст. 28 Закону вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 17.11.2020 брав участь у голосуванні по питанню «Про обрання секретаря Бучанської міської ради», де до виборчого бюлетеня внесена його кандидатура, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав, з протоколом не погодивсь, та зазначив, що в його діях відсутні будь-які порушення ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки уповноваженою особою не надано доказів наявності в нього приватного інтересу, а також суперечності між приватним та службовим повноваженнями, що вплинули на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень. Пояснив, що 17.11.2020року дійсно брав участь у голосуванні щодо обрання секретаря Бучанської міської ради, однак зазначив, що він з 2011 року був посадовою особою, та на момент голосування був діючим секретарем Бучанської міської ради. Також зазначив, що голова Бучанської міської ради вносив на розгляд двох кандидатів на посаду секретаря Бучанської міської ради діючого секретаря ради та нового кандидата, ОСОБА_2 .. Оскільки він був діючим секретарем ради на момент голосування та проголосував за іншого кандидата, вважав, що не потрібно заявляти про конфлікт інтересів. Також зазначив, що можливо повинен був заявити про конфлікт інтересів та надати пояснення, але він не вбачав, що він мав приватний інтерес, однак вважає, що не порушував закон. В зв`язку з чим просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Прокурор Книгиницька З.О. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності, оскільки вважає, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі наявними доказами в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 172-7 КУпАП.

При цьому, відповідно до диспозиції ч.1, ч. 2. ст.172-7 КУпАП відповідальність за нею настає за неповідомлення особою, у встановлених законом випадках та порядку, про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ч. ст. 172-7 КУпАП.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП характеризується прямим умислом.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчинено умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажана їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що постановою Бучанської міської територіальної виборчої комісії від 16.11.2020 року №111-3 з додатком до неї та протоколом першої сесії Бучанської міської ради Київської області VIII скликання, яка відбулась 17.11.2020 року, за громадянином ОСОБА_1 визнано повноваження депутата зазначеної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Бучанської міської ради Київської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов язаних з корупцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. 3 нього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або Колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів, відповідно до абз.12 ч. 1 ст. 1 Закону, це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону, приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Частиною 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (зі змінами і доповненнями), передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря ради може вноситися на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради у разі, якщо: 1) на день проведення першої сесії сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових виборах, не завершені вибори відповідно сільського, селищного, міського голови; 2) рада не підтримала кандидатуру на посаду секретаря ради, запропоновану відповідним сільським, селищним, міським головою; 3) протягом тридцяти днів з дня відкриття першої сесії сільської, селищної, міської ради відповідний сільський, селищний, міський голова не вніс кандидатуру на посаду секретаря ради; 4) на наступній черговій сесії після виникнення вакансії секретаря ради у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень відповідний сільський, селищний, міський голова не вніс на розгляд ради кандидатуру на посаду секретаря ради; 5) посада секретаря ради стає вакантною під час вакантності посади відповідного сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень. У разі якщо рада не підтримала кандидатуру, внесену на її розгляд не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради згідно з пунктом 2 цієї частини, наступну пропозицію щодо кандидатури секретаря ради вносить відповідний сільський, селищний, міський голова. 2. Секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV (зі змінами і доповненнями), депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що Рішенням 1-й сесії Бучанської міської ради Бучанського району Київської області VIII скликання 17.11.2020року було затверджено Протокол № 1 засідання лічильної комісії з виборів секретаря Бучанської міської ради. Згідно виборчого бюлетеня, кандидатами на посаду секретаря Бучанської міської ради було внесено двох депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до протоколу №2 засідання лічильної комісії Бучанської міської ради від 17.11.2020 року проведено процедуру таємного голосування та обрано секретаря зазначеної ради. У відповідності до поіменного списку депутатів Бучанської міської ради, які отримали бюлетені для таємного голосування про обрання секретаря цієї ж ради 17.11.2020 року, їх кількість склала 33 особи, у тому числі й ОСОБА_1 . Відповідно до цього протоколу усі 33 депутати, які отримали виборчі бюлетені, брали участь у голосуванні (прийняли рішення, тобто проголосували). Недійсних бюлетенів не було.

Згідно витягу з протоколу за рішенням Бучанської міської ради №3-l-VIII від 17 листопада 2020 року, у тому числі проголосував і ОСОБА_1 ..

Установлено, що у протоколі 1-ї сесії Бучанської міської ради Київської області VIII скликання від 17.11.2020 №1-16-1-VIII під час розгляду питань порядку денного, у тому числі питання «Про обрання секретаря Бучанської міської ради» відсутні будь-які відомості про повідомлення депутатів, посадових осіб органу місцевого самоврядування або інших осіб про наявність у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів.

Однак, в протоколах про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 , не зазначено в чому саме полягає конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими інтересами особи та його службовими повноваженнями, наявність якого може вплинути на об`єктивність, або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих його службових повноважень.

При цьому, Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлює гарантії депутатської діяльності.

Статус депутата місцевої ради визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (ст. 1 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад").

Так ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону встановлює, що депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Також п. 1 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлює, що депутат місцевої ради має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради.

Отже, Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлює право депутата місцевої ради, право обирати і бути обраним до органів відповідної ради, що в свою чергу виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 ..

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями в момент прийняття рішення щодо обрання його на посаду секретаря міської ради, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Крім того, прокурором не доведено, що неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав його шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання його на посаду секретаря міської ради, ОСОБА_1 в силу своїх повноважень самостійно не приймав будь-яких рішень, а приймав у складі колегіального органу, рішення також приймалося колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії міської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури.

Депутати міської ради, що приймали участь у розгляді питань порядку денного, були обізнані про винесене на порядок денний сесії питання обрання секретаря міської ради.

На момент голосування за обрання ОСОБА_1 секретарем міської ради, останній не був посадовою особою, на рішення сесії жодним чином не впливав. Тобто, об`єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_1 депутатів Бучанської міської ради до голосування за рішення на його користь в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, отримавши статус депутата органу місцевого самоврядування, відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 1 ст. 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", ОСОБА_3 мав право ухвального голосу з усіх питань, які розглядалися на сесіях ради.

При розгляді питання «Про обрання секретаря Бучанської міської ради» реальний конфлікт інтересів відсутній взагалі, як такий, оскільки ОСОБА_1 обраний депутатом міської ради і є представником інтересів від свого виборчого округу та наділений відповідними повноваженнями, маючи право бути кандидатом на посаду секретаря міської ради, а тому участь у голосуванні за кандидата на посаду секретаря міської ради жодним чином не йде всупереч представницьким повноваженням, а навпаки, його бажання стати секретарем міської ради в разі підтримки депутатами повністю збігається з бажанням його виборців, виражене в підтримці його передвиборчої програми, яка стала передумовою обрання його депутатом міської ради.

І насамперед, згідно ст. 38 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Тобто, найвищий Закон держави передбачає право кожного громадянина обиратися до органів державної влади, в тому числі голосувати за себе.

Взагалі практика участі в голосуванні кандидатами на посади є загальноприйнятною і жодним чином не має в собі підґрунтя реального конфлікту інтересів, адже обрання не здійснюється одноособово, а колегіально, і голос кандидата не має вирішального значення без реальної його підтримки іншими суб`єктами виборчого процесу. Загальновідомим фактом та яскравим прецедентом права участі в голосуванні кандидатів на посаду є участь в голосуванні кандидатів на пост Президента України, народного депутата України, голови місцевої ради, котре завжди здійснюється урочисто, транслюючи цю подію усіма засобами масової інформації, де кандидати проходять до виборчих дільниць разом зі своїми сім`ями аби віддати голос.

Таким чином, матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування щодо обрання секретаря Бучанської міської ради Київської області VIII скликання. В матеріалах відсутні дані, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та його представницькими повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать представницьким повноваженням ОСОБА_1 ..

З огляду на вищенаведені висновки про не підтвердження обставин наявності саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 як складової діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а також обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку з участю у голосуванні щодо обрання секретаря Бучанської міської ради Київської області VIII скликання, де до виборчого бюлетеня внесена його кандидатура, суддя приходить висновку також про відсутність у останнього обов`язку здійснювати повідомлення про наявність у нього такого реального конфлікту інтересів, який фактично відсутній.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 р., кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно частини 1 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 36, 172-7, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу даного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд 1-ї інстанції шляхом подання у 10-ти денний строк, з дня винесення постанови, апеляційної скарги.

Суддя: Я.В. Шестопалова