Справа № 490/275/21
Провадження № 33/812/219/21
ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Данилової О.О.,
із секретарем Андрієнко Л.Д.,
за участю особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ПІН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, військова частина НОМЕР_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
31 травня 2021 року до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 12 березня 2021 року. Причинами пропуску строку заявник зазначив, що при оголошенні постанови не був присутнім, а отримав її після повернення з відрядження 26 травня 2021 року.
Дослідивши матеріали справи в межах вирішення клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не встановив підстав для поновлення строку, виходячи з наступного.
Загальні положення щодо строку та порядку оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення передбачені статтями 289, 294 КУпАП.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Статтею 289 КУпАП установлено, що в разі пропуску строку на оскарження постанов з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду зі скаргою у вищезазначений законом строк.
Право на поновлення строку, в тому числі й на апеляційне оскарження, спрямоване на забезпечення реалізації права на «доступ до суду», запроваджене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Проте це право не може бути необмеженим, оскільки в іншому випадку порушується принцип юридичної визначеності та остаточності судових рішень.
Європейський Суд неодноразово підкреслював, що в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року). Навіть у разі неповідомлення сторін про прийняті рішення у їхній справі, можливість поновлення строку на оскарження не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
Отже, при вирішенні питання про поважність причин, які зумовили порушення строку, необхідно враховувати, наскільки зазначені заявником причини є об`єктивними та дійсно перешкоджали або значно ускладнювали дотримання передбаченого законом строку.
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

З матеріалів вбачається, що адміністративна справа щодо ОСОБА_1 перебувала у провадженні місцевого суду з січня 2021 року.
Розгляд справи призначався неодноразово, а саме 3 лютого, 3 березня та 11 березня 2021 року (а.с.9,14,17), та відкладався у зв`язку з клопотаннями захисника Сімова А.В. про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншому судовому процесі (а.с.10,15).
У судовому засіданні місцевого суду 11 березня 2021 року ОСОБА_1 приймав участь, а отже достеменно знав про дату та час проголошення постанови суду.
Копію постанови місцевого суду від 12 березня 2021 року було направлено ОСОБА_1 того ж дня (а.с.22).
У відрядженні ОСОБА_1 знаходився з 29 березня 2021 року по 21 травня 2021 року. (а.с.31).
Отже, на початок відрядження (29 березня) десятиденний строк на оскарження постанови місцевого суду вже сплинув.
Причин, які би перешкоджали ОСОБА_1 вчасно (до відрядження) дізнатись про результати розгляду його справи, отримати копію постанови та її оскаржити, в апеляційній скарзі не зазначені.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснював, що вчасно звертався до місцевого суду за отриманням копії постанови, але працівники суду йому сказали, що суддя відсутня.
Проте доказів обставин, які перешкодили йому отримати копію постанови, ОСОБА_1 не надав.
Оскільки клопотання про поновлення строку та пояснення в судовому засіданні апеляційного суду не містять об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи завад та труднощів, які при добросовісній поведінці ОСОБА_1 дійсно перешкоджали би йому вчасно вчинити дії по оскарженню судового рішення, суд не вбачає поважних причин пропуску десятиденного строку на оскарження постанови.
Відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись частиною 2 статті 294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2021 року.
Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду О.О. Данилова