Справа№464/3189/21
пр.№ 3/464/1783/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №107371 від 20.04.2021, ОСОБА_1 17.03.2021 вчинив відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, а саме психологічні дії, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та криками, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Окрім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №586807 від 20.04.2021, ОСОБА_1 24.03.2021, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство в сім`ї, а саме психологічне насильство, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Оскільки до суду надійшло дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. ст. 173-2 КУпАП, які одночасно розглядаються в суді, то такі відповідно до ст. 36 КУпАП постановою суду від 07.06.2021 об`єднані в одне провадження.

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Надав пояснення про те, що 17.03.2021 приїхав до школи забрати сина ОСОБА_5 для проведення з ним часу, передбачено рішення суду. Очікуючи його після уроків, побачив, що син вийшов зі школи, помітив його, заховався і потім почав втікати за територію школи. У зв`язку з цим, покликав сина та останній зупинився, підійшовши до нього, запитав чому він втікає. Після цього поїхав з сином до колишньої дружини на роботу. Дорогою обговорювали з сином його поведінку. Син не зміг пояснити свої дії, мовчав, на його запитання не давав жодних відповідей. Приїхавши на роботу до матері ОСОБА_5 , передав його їй. Жодних речей сина з автомобіля не викидав, після розмови з колишньою дружиною вийняв речі з заднього пасажирського сидіння та передав сину. З приводу події, що мала місце 24.03.2021, пояснив, що цього дня повинен був зустрітись з дітьми та перебувати з ними протягом цілого дня. Однак з невідомих причин діти з ним не бажали провести час, відтак намагався з`ясувати причини цього. В цей день у них відбулась розмова, однак жодного тиску фізичного чи морального на них не чинив. Після розмови діти залишились вдома. Обставини, викладені у заяві ОСОБА_6 , повністю заперечив. Підтримав письмові пояснення від 07.06.2021.

Захисник Когут І.В. пояснення ОСОБА_1 підтримав, вважає, що у його діях відсутній склад правопорушень, про які йдеться у вищевказаних протоколах.

Потерпіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності батьків надала показання про те, що з батьком бачиться не дуже часто, оскільки їй неприємно та нецікаво з ним проводити час. Їх зустрічі відбуваються у визначений рішенням суду час, а саме щосереди та субота/неділя почергово. 24.03.2021 разом з братом повинні були зустрітись з батьком. Зустрілись з ним біля будинку та вона повідомила батьку, що не бажає з ним їхати. Останній відповів, що вони повинні з ним їхати, оскільки зараз його час для зустрічі з ними, після чого вони почали сперечатись. В ході розмови батько її не переконав. Брат в цей час у розмову не втручався. Також зазначила, що перед виходом з квартири матір поклала їй у кишеню телефон для запису розмови на диктофон. Батько підвищує на дітей голос рідко, нецензурно висловлюється також дуже рідко. Цього дня він трохи підвищував голос, але не кричав.

Потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності батьків надав показання про те, що 17.03.2021 не бажав їхати з батьком, оскільки мав намір трохи прогулятись перед заняттями з боксу. Вийшовши зі школи та побачивши батька, вирішив пробігти між деревами та таким чином втекти. Коли тато позаду нього крикнув його ім`я, він зупинився. В подальшому в автомобілі тато сварив його за те, що він тікав, відвіз до мами на роботу, де про щось розмовляв з нею.

Допитана як свідок ОСОБА_6 в присутності захисника Заремби О.В. дала показання про те, що зі слів сина їй відомо, що 17.03.2021 він не хотів їхати з батьком та, вийшовши зі школи, почав від нього втікати. Однак, останній зловив його, посадив в автомобіль та привіз до неї на роботу, де вимагав від неї пояснень. Чи вживав ОСОБА_1 нецензурну лексику не пригадує. 24.03.2021 діти вийшли з будинку до батька. Оскільки діти часто скаржились на поведінку батька, в кишеню дочки поклала телефон з увімкненим диктофоном для запису розмови. Також зазначила, що ОСОБА_1 чингить тиск на дітей, ображає їх, погрожує, що будуть проживати з ним, якщо відмовлятимуться бачитись. З цього приводу зверталась до нього, щоб він змінив відношення до дітей. У визначений рішенням суду час діти не бажають проводити з ним час, хоча ніколи не заперечувала проти таких зустрічей.

Заслухавши показання учасників розгляду, оглянувши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Так, стаття 173-2 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 173-2 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, зокрема Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство в сім`ї, а саме психологічне насильство, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю дітей.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 31.03.2021 встановлено, що остання просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вчиняє домашнє насильство щодо їх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначивши обставини, які їй відомо виключно зі слів дітей.

Допитані в судовому засіданні малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з приводу подій, що мале місце 17.03.2021 та 24.03.2021, зокрема, висловлювання батька ОСОБА_1 до них нецензурною лайкою та його крики не підтвердили.

З оглянутого в судовому засіданні звукозапису події, що мала місце 24.03.2021, що не заперечили учасники розмови, встановлено, що між ОСОБА_1 та його дочкою ОСОБА_3 відбулась розмова, в ході якої не зафіксовано висловлювань нецензурною лайкою та криків.

Крім цього, психологічне насильство полягає у діяннях, спрямованих на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Проте, виникнення таких наслідків у дітей після зустрічі з батьком у вказані в протоколах про адміністративні правопорушенні дні в ході розгляду справи не підтверджено.

Інші наявні у справі документи вищевказаних висновків не спростовують.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено існування належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у формі психологічного насильства щодо дітей за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення обставин.

На переконання суду, суперечності щодо зустрічей дітей з батьком потребують вирішення спільно батьками та дітьми з врахуванням інтересів останніх відповідно до їх віку, з метою уникнення негативних наслідків для дітей в майбутньому та налагодження контакту без жодного можливого примусу чи тиску.

Враховуючи наведене, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно закрити.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дулебко Н.І.