Справа № 129/432/21
Провадження № 33/801/471/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 рокуСправа № 129/432/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича,

розглянув апеляційну скаргу захисника на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215217 від 03 лютого 2021 року водій ОСОБА_1 цього ж дня о 23 год. 05 хв. на автодорозі М12 505 км керував автомобілем FIAT DOBLO з ознаками алкогольного сп`яніння із порожнини рота, перевірка на факт вживання алкоголю проводилась за допомогою приладу «Драгер» 6810, проба позитивна. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами достовірно доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп`яніння.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Катрич П.С. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_2 , яка на вимогу працівників поліції викликала ОСОБА_1 з власного помешкання для розмови з останніми. Разом з тим вважає, що зазначення місця керування транспортного засобу в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи. Також вважає, що прилад Драгер, яким ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння вчасно не пройшов повірку та строк дії свідоцтва на використання останнього вичерпаний 10 лютого 2015 року, а тому його результати не можуть бути доказом у даній справі. Поряд з цим вказує, що суд попередньої інстанції розгляну справу у відсутності ОСОБА_1 , внаслідок чого порушив його право на захист.

Також захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Катричем П.С. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що справа була розглянута 28 квітня 2021 року в відсутності ОСОБА_1 , а зі змістом постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року захисник останнього ознайомився лише 18 травня 2021 року після звернення до суду із відповідною заявою.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Гайсинського районного суду Вінницької області ухвалена 28 квітня 2021 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 15), зі змістом якої захисник ОСОБА_1 адвокат Катрич П.С. ознайомився лише 18 травня 2021 року після звернення до суду із відповідною заявою, що підтверджується проставленою відміткою про ознайомлення на заяві останнього (а.с. 19).

Апеляційна скарга на вказану постанову, подана 20 травня 2021 року за допомогою засобів поштового зв`язку (а.с. 22-28).

З огляду на наведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Катрича П.С., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича П.С. щодо порушення судом першої інстанції норм КУпАП під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 є ряд суперечностей на які вказує захисник останнього в апеляційній скарзі, які також підтримані ним та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п. 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що 03 лютого 2021 року о 23 год. 05 хв. належним йому автомобілем FIAT DOBLO керував не він, а його дружина ОСОБА_2 , яка на вимогу працівників поліції викликала ОСОБА_1 з власного помешкання для розмови з останніми. Продув трубку приладу Драгер, на вимогу працівників поліції, оскільки є законослухняним громадянином. Не заперечував щодо вживання ним алкогольних напоїв у той вечір, однак стверджував, що автомобілем не керував.

Крім того, апеляційним судом була викликана та допитана свідок ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні повідомила, що 03 лютого 2021 року о 23 год. 05 хв вона керувала транспортним засобом, однак поряд з власним будинком її зупинили працівники поліції, на вимогу яких вона викликала чоловіка ОСОБА_1 для розмови з останніми, якому із незрозумілих їй підстав було запропоновано продути трубку Драгер і стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас, судом апеляційної інстанції вживались заходи щодо виклику і іншого свідка, а саме ОСОБА_3 , за адресою його проживання зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, проте вказані судові повістки повернулись до суду неврученими, відповідно до довідки Укрпошти про причини повернення/досилання за формою Ф.20, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, як вбачається з долученого до матеріалів справи технічного запису з нагрудної камери працівника поліції, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксований.

Відтак, покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалами справи не спростовані, а відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

В зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційний суд скасовуючи постанову суду першої інстанції вважає за необхідне прийняти нову постанову, за наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому врахувавши наступне.

Строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частин 2, 5 даної статті (в редакції на час вчинення адміністративних правопорушень) якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення; у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215217 від 03 лютого 2021 року, події інкриміновані ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП мали місце 03 лютого 2021 року, тобто на день розгляду апеляційної скарги Вінницьким апеляційним судом на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року, закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч. 2,5 ст. 38 КУпАП (чинних на час вчинення вказаних адміністративних правопорушень), п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановити об`єктивну істину у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича задовольнити частково.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий