П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника адвоката Кузьми К.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм міжнародних перевезень в Movall sp.z o.o ( АДРЕСА_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 липня 2021 року о 21 год. 25 хв. в м.Ужгороді по наб. Слов`янська біля буд.25 керував транспортним засобом "Audi", номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 результат №91, позитивний 2,32‰ та у лікаря нарколога в ЗОМЦПЗ та МЗ, висновок №472 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

22 жовтня 2021 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Кузьма К.І., подано клопотання, у якому вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295059 від 20.07.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам закону, зокрема ст.256 КУпАП, а також не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015р. за №1376 та вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Зазначає, що графа протоколу «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - не заповнена відповідно до вимог Інструкції, у графі: «до протоколу додаються», не вказано про диск із відео з боді камери, який міститься в матеріалах справи, та рапорт поліцейського патрульної поліції, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постанова в справі про адміністративне правопорушення; протокол містить скорочення, що є недопустимим. Вказує, що у матеріалах справи наявний диск фіксації правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , відео на якому записано із порушення вимог закону: не є безперервним, відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та власне керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, у матеріалах справи міститься постанова, серії ЕАО №4515315, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, однак, на даний час вказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4515315 від 20.07.2021 року, оскаржена до суду. Крім цього захисник вказує, що у протоколі не зазначено, чи притягався ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, відсутня інформація щодо видачі уповноваженими органами прав на керування транспортним засобом. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент зупинки його патрульними поліцейськими. Також, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , ознаки алкогольного сп`яніння не вказані. На підставі наведеного захисник просила справу про адміністративне правопорушення №308/10167/21 щодо ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повернути на доопрацювання до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив свою вину у вчиненому, вказав, що не керував транспортним засобом. Пояснив, що 20.07.2021 року приїхав з-за кордону та вживав з колегами алкогольні напої в с.Оноківці. Після цього, зателефонував до свого друга ОСОБА_2 та попросив, щоб він приїхав за ним та відвіз додому, на що він погодився та приїхав за ним. По дорозі додому, на його прохання ще заїхали в ресторан та в супермаркет «Алма». Після цього між ними виникла суперечка і його друг розсердився та залишив його в автомобілі на набережній. Вказав, що коли приїхав екіпаж патрульної поліції він сидів в транспортному засобі, який стояв.

У судовому засіданні захисник Кузьма К.І. вказала, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Просила врахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несе особа, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте матеріалами справи не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи відсутній момент зупинки транспортного засобу. Просила закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що 20 липня 2021 року близько 19:00 год., він приїхав в с.Оноківці, щоб забрати ОСОБА_1 , який повернувся із-за кордону та вживав алкогольні напої з своїми знайомими. Транспортний засіб Audi A6 перебував на території парковки в с.Оноківцях. Забравши ОСОБА_1 та його речі вони на його прохання ще заїхали у ресторан «Татош» до друзів та після цього ще в супермаркет "Алма", їздили по місту до 21.00 год. В подальшому, ОСОБА_1 почав говорити різні дурниці та роздратував його, через що, він зупинив автомобіль на набережній, вийшов та пішов додому пішки. Свідок ОСОБА_3 вказав, що не впевнений, що ОСОБА_1 в такому стані міг кудись їхати.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, її захисника та свідка дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом, вказав, що він вживав у цей день алкогольні напої, проте коли до нього підійшли працівники патрульної поліції він лише сидів автомобілі.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Щодо заявленого захисником клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання, суддя приходить до висновку, що протокол серії ДПР18 №295059 від 20.07.2021 року складений із додержанням вимог ч.1 ст.256 Кодексу України та відсутні підстави для направлення матеріалів адміністративної справи на доопрацювання.

Згідно наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснень, він не керував транспортним засобом. Так, він не заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, вказує, що вживав алкогольні напої. Проте, зазначає, що вказаним транспортним засобом у цей день керував його друг ОСОБА_3 , який забрав його із с.Оноківці та відвіз до міста Ужгород, після чого пішов, а його залишив у автомобілі на тому місці, куди до нього підійшов екіпаж патрульної поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що забрав ОСОБА_1 20.07.2021 року з с. Оноківці, відвіз його в Ужгород та після суперечки залишив на набережній в автомобілі.

Відеозаписи, які долучений до матеріалів справи працівниками патрульної поліції та були надані суду на запит від 22.10.2021 року, не підтверджують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Із таких слідує, що ОСОБА_1 стоіть на вулиці перед автомобілем, та з ним розмовляють працівники патрульної поліції, проте з таких не вбачається, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом

Таким чином, як встановлено судом, переконливих доказів того, що ОСОБА_1 20 липня 2021 року о 21 год. 25 хв. керував транспортним засобом Audi A6 номерний знак « НОМЕР_1 » матеріали справи не містять.

За таких підстав суддя приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, слід зауважити, що для висловлювання на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та проведення огляну на стан сп`яніння, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні саме під час керування транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що працівниками поліції не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а керування транспортним засобом ОСОБА_1 заперечується, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП особами, уповноваженими на складення протоколу надано не було, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.