Єдиний унікальний номер 725/7914/21
Номер провадження 3/725/4336/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Чернівецької області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07.11.2021 року о 03 год. 15 хв., в м. Чернівці по вул. Руська,119, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito 115 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №1222 від 07.11.2021 року, чим порушив п. 2.9А ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Іліє П.М. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із вчинення останнім вказаних дії в стані крайньої необхідності, та зазначив, що ОСОБА_1 в той вечір їхав до лікарні з дівчиною, оскільки остання себе погано почувала. В подальшому був зупинений працівниками поліції через те, що задні номерні знаки не освічувались. Вважає, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення в стані крайньої необхідності, на підтвердження долучив до матеріалів справи довідку №10490 від 07.11.2021 року із ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» .

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свого адвоката та просив закрити провадження у справі, у зв`язку із тим, що він діяв в стані крайньої необхідності й відповідно був вимушений сісти за кермо, оскільки необхідно було терміново доставити дівчину до лікарні. Також вказав, що він вживав алкогольні напої в той день, однак у невеликих об`ємах, випив лише бокал вина.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення , судом встановлено наступне.

Так, відповідно до ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак, твердження адвоката Іліє П.М. про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у стані крайньої необхідності задля допомоги людині, не заслуговують на увагу, оскільки така небезпека могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із можливим заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам (викликом швидкої допомоги).

ОСОБА_1 , грубо порушуючи ПДР України (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), своїми діями міг заподіяти рівноцінну або більш значну шкоду іншим охоронюваним законом інтересам, а отже така дія не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №326934 від 07.11.2021 року, письмовими поясненнями, актом огляду на стан сп`яніння приладом «Драгер» від 07.11.2021 року, висновком «ЧОНД» №1222 від 07.11.2021 року, відеоматеріалами, та іншими матеріалами справи, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, матеріальний стан правопорушника та дані про його особу.

Враховуючи всі обставини справи, на правопорушника ОСОБА_1 слід накласти стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. 00коп. в дохід держави.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст. 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00коп. на користь держави.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало