ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7541/21Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/421/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 19 квітня 2021 року о 23.42 год. в м. Тернополі по вул. Протасевича, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6 н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARАM-2250 (повірка дійсна до 15 жовтня 2021 року) на табло якого висвітлило 1,36 % проміле, однак водій з результатом був не згідний, після чого огляд проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, висновок №166. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року та закриття провадження у справі.

Вважає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, що потягнуло необґрунтоване, надто суворе адміністративне стягнення за вчинене правопорушення.

Стверджує, що що працівниками патрульної поліції допущено ряд порушень норм чиноного законодавства, а саме Інструкції про порядок № 1452/735 та Порядку направлення та огляду № 1103.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, висновок, записи з нагрудних камер не є доказами вини особи.

Стверджує, що закладу охорони здоров`я куди його було доставлено для огляду на стан алкогольного сп`яніння не надано такого права проведення подібного огляду.

Водночас, стверджує, що лікарем медичного закладу де проводився огляд на стан алкогольно сп`яніння, ОСОБА_1 було повідомлено, що останній не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважає, що висновок № 166 містить інформацію, яка не відповідає дійсності.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Черніцький І.Р. належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 038824 від 19 квітня 2021 року о 23.42 год. в м. Тернополі по вул. Протасевича, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6 н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARАM-2250 (повірка дійсна до 15 жовтня 2021 року) на табло якого висвітлило 1,36 % проміле, однак водій з результатом був не згідний, після чого огляд проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, висновок №166. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а також підписаний ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери праціників патрульної поліції на якому зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду 1,36 проміле.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданим КНП ТОМЦСНЗ ТОР від 20 квітня 2021 року, згідно проведеного огляду ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта, що закладу охорони здоров`я, в якому проводився огляд на стан сп`яніння, не надано права проводити такі огляди є безпідставним, оскільки медичний заклад у якому проводився огляд на стан сп`яніння та заклад, який включено до переліку лікувально-профілактичних закладів Тернопільської області, яким надано право проведення медичного огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, згідно відповіді Управління охорони здоров`я Тернопільської облдержадмінстрації на адвокатський запит, є одним і тим же медичним закладом, лише із змінено назвою.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки докази, які є наявні у матеріалах справи є належними та допустимими, оскільки вони отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи апелянта ОСОБА_1 про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції, є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя