ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1953/21 Головуючий в 1 інст. Свідунович Н.М.
Провадження № 33/807/456/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 161666, 06.05.2021 р. о 18 годині 25 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вул. Гагаріна, 6/2 в с. Солоне вживав алкоголь (горілку) після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104754, складеним 06.05.2021, 06.05.2021 на автодорозі м. Вільнянськ с. Солоне, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA, д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впевнився у дорожній обстановці, не дотримався бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN CRAFTER, д/н НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104754, складеним 06.05.2021, 06.05.2021 на автодорозі м. Вільнянськ с. Солоне, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SCODA, д/н НОМЕР_2 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду та покинув місце ДТП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судового розгляду не було, ОСОБА_1 до суду не викликали.

Просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

Вислухавши в судовому засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у тому, що він після дорожньо-транспортної пригоди вжив алкогольні напої (горілку) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність за статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Судовим розглядом встановлено, що 06.05.2021 року ОСОБА_1 на дорозі м. Вільнянськ с. Солоне, керував транспортним засобом д.н. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 . Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Після виявлення працівниками поліції водія ОСОБА_1 він повідомив, що після події вжив алкогольні напої та від запропонованого огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину в інкримінованих правопорушеннях визнав частково та пояснив, що він дійсно скоїв ДТП та покинув місце пригоди, після чого задля зняття стресу вжив горілку.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя надав належної правової оцінки.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що із відеофіксації обставин події від 06.05.2021 року (а.с.15), вбачається, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, він мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нечітка мова, нерозбірлива хода та те, що він особисто працівникам поліції пояснив, що після ДТП вжив алкогольні напої.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Не може суд апеляційної інстанції взяти до уваги доводи апеляційної скарги про не проведення судового розгляду справи, оскільки вказані твердження апелянта були повністю спростовані під час апеляційного розгляду.

Так, вказані доводи спростовуються заявою ОСОБА_1 , який підтвердив обставини, які викладені в протоколі (т.1, а.с.21), заявою про розстрочення сплати штрафу (а.с.22), та самою постановою у якій відображено, що апелянт свою провину визнав частково (а.с.24).

Суд апеляційної інстанції враховуючи вказані матеріали справи доходить до висновку, що ОСОБА_1 знав про розгляд справи та надав суду пояснення по вказаній справі, що не може свідчити про те, що судового засідання не було.

Твердження ОСОБА_1 , що він не знав про те, що заборонено вживати алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди і не був повідомлений про відповідальність за вказані дії, суд апеляційної інстанції вважає, що не заслуговують на увагу, адже ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке за суспільною небезпечністю є таким, що призводить до тяжких суспільно небезпечних наслідків, не дивлячись на те, що за своєю формою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є формальним.

Крім того, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, повинен був знати, що порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме вчинивши дорожньо-транспортну пригоди, залишивши місце пригоди і вживши після цього алкогольні напої, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, однак знехтував цією обставиною.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вказані висновки, суд апеляційної інстанції зазначає, що вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Перебування водія в стані будь-якого сп`яніння є безпосередньою загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.124, ст. 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.4 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КупАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні рівня тяжкості протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП, ч. 4 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/1953/21