Справа №766/4936/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року суддя Херсонського міськогосуду Херсонської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській областіпро адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 17.03.2021 о 10:00 годині, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме: вдарив по голові і по рукам.

Крім того, ОСОБА_1 17.03.2021 о 13:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 порушив «Терміновий заборонний припис» серії АА140757, який був винесений 17.03.2021 та передбачає заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Крім того, ОСОБА_1 17.03.2021 близько 17:00 години вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її сторону грубою нецензурною лайкою та порушив «Терміновий заборонний припис» серії АА140757, який був винесений 17.03.2021.

Крім того, ОСОБА_1 17.03.2021 близько 17:00 години за адресою: АДРЕСА_1 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: знаходився за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння, дитина знаходилася без нагляду дорослих без їжі в достатній кількості.

Крім того, ОСОБА_1 17.03.2021 близько 19:00 години за адресою: АДРЕСА_1 в загальному тамбурі гучно виражався грубою нецензурною лайкою та гучно стукав у двері, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Крім того, ОСОБА_1 17.03.2021 близько 19:14 години, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дитини ОСОБА_3 та співмешканки ОСОБА_2 , а саме: виражався грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, ударив ОСОБА_3 в бік грудної клітини.

Також, ОСОБА_1 17.03.2021 о 21:00 годині за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, здійснив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського сержанта поліції ОСОБА_4 , а саме: не вчиняти домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки, на неодноразові вимоги не реагував.

У діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений; ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей; ст. 173 КУпАП, а саме: дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян; ст. 185 КУпАП як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

У судові засідання, призначені на 14.04.2021 р., 28.04.2021 р., 18.05.2021 р., 01.06.2021 р., 17.06.2021 р. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Надані судом доручення про примусовий привід фактично залишилися невиконаними, оскільки ОСОБА_1 проігнорував вимоги представників поліції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протоколи про адміністративні правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 про що свідчить його підпис, отже останньому було відомо про існування судових проваджень відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судових проваджень, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративних справ, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності останнього.

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки це буде означати безкарність такої поведінки.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджена наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії: ВАБ №649223 від 17.03.2021, ВАБ №649224 від 17.03.2021, ВАБ №649260 від 17.03.2021, ВАБ №649256 від 17.03.2021, ВАБ №649258 від 17.03.2021, ВАБ №649259 від 17.03.2021, ВАБ №584311 від 17.03.2021, в яких викладені обставини вчинених адміністративних правопорушень;

-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого ОСОБА_2 просить поліцію прийняти міри відносно її цивільного чоловіка ОСОБА_1 , який систематично погрожує їй фізичною розправою, висловлюється грубою нецензурною лайкою, вчиняє відносно неї насильство, а саме: спричинив тілесні ушкодження, про що також зазначено в її письмових поясненнях та заяві від 17.03.2021;

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №140757 від 17.03.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ( ОСОБА_2 ) строком на 10 діб до 27.03.2021;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 17.03.2021, проведеної відносно ОСОБА_1 ;

-фотознімком, з якого вбачається факт невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 17.03.2021 за місцем мешкання він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Разом з ним в цей час знаходились неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, зазначив, що 17.03.2021 вдарив свого сина в бік грудної клітини двічі;

-письмовими пояснення неповнолітнього ОСОБА_5 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 постійно ображає його нецензурною лайкою, безпричинно б`є матір ОСОБА_2 , а 17.03.2021 близько 19:00 години почав виражатися в його сторону грубою нецензурною лайкою.

Постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 07.09.2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП свідчить про повторність вчинення даного правопорушення.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою. Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст. 173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. № 2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 якого домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Відповідно до ст. 25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 р. №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто при складанні протоколу уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються батьки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, які регулюють обов`язки батьків по відношенню до дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначено ст. 150 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. № 2947-III, відповідно до вимог якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р.

№2402-III батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Отже, можна зробити висновок, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в діях, пов`язаних з ухиленням від виконання покладених на батьків обов`язків, передбачених вищезазначеними нормами.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за «злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків». Тобто протиправним діянням буде злісна непокора щодо кожного розпорядження чи вимоги поліцейського, якщо вони законні та пред`являються у процесі виконання ним службових обов`язків, зокрема з охорони громадського (публічного) порядку.

Кваліфікуючою ознакою цього правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка засвідчує явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абз. 2 п. 7 Постанови Верховного Суду України від 26 червня 1992 р. № 8).

Оцінюючи викладені докази, суд приходить до висновку, що останні узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ставити їх під сумнів підстав немає, а факт вчинених правопорушень знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив сім адміністративних правопорушення, які розглядаються одночасно одним і тим же органом, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчинених правопорушень, відсутність обставин, які пом`якшують, обтяжують відповідальність правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, 173, ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184, ст. ст. 185, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184, ст. 185 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190,00 грн.

(Номер рахунку(IBAN): UA0021451, ОдержувачГУК у Херсонській обл./Херсонськійра-он 21081100, Код отримувача (код заЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Л.В.Валігурська