Справа № 226/674/21
Провадження № 3/226/314/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 2 Покровського районного управління поліції (м.Мирноград) ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Горлівка Донгецької області, не працюючого, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , за ст.44-3 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 року о 12.40 год. ОСОБА_1 в порушення п.п. 2 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» знаходився на вулиці біля ринку «Світлий» на м-ні «Світлий» в м.Мирноград Донецької області без документів, що посвідчують особу, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свою вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка інкримінується ОСОБА_1 , визначається адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Вказана норма є бланкетною і відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211, якою з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на всій території України відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Після цього карантин на території України неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Згідно підпункту 2 пункту 2 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Факт знаходження ОСОБА_1 на вулиці 01.03.2021 року під час карантину без документів, що посвідчують особу, підтверджується як протоколом ВАБ №611591 від 01.03.2021 року, так і його особистими поясненнями, що вказує на наявний склад у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги особу ОСОБА_1 , який до адміністративної відповідальності притягається вперше, практику Європейського суду з прав людини щодо пропорційності покарання, його відповідності тяжкості правопорушення та недопущення особистого надмірного тягара для особи (Справа «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008року) і вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до ст.22 КУпАП за малозначністю, що не суперечитиме завданням Кодексу України про адміністративні стягнення.

Керуючись ст.ст. 22-24,26, 283-285, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Звільнити ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , від адміністративної відповідальністі за ч.1 ст.44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити на підставі ст.22 КУпАП.

Суддя Л.І.Клепка