Номер провадження 3/521/1260/21
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

17 червня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Рижих В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за протоколом № 1050/50000/20 від 18.10.2020 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає в АДРЕСА_1 ,за ст. 471 МК.

Сторони справи про порушення митних правил, які приймали участь у судовому розгляді: представників Одеської митниці Держмитслужби Пташинська А.О.; представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі визнане суддею недоведеним.

1.1. З протоколу вбачається, що 18.10.2020 року о 04 годині 00 хвилин в оглядовому залі «Відліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, проходив митний контроль гр. України ОСОБА_1 , який вилітав з України літаком «АТ-75» б/н ОК-NFU авіакомпанії «Чеські авіалінії», рейсом № 923 сполученням «Одеса- Прага».

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. України ОСОБА_1 зеленої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на питання представника митниці про наявність у нього валютних готівкових коштів відповів, що він має 13000 доларів США. При пред`явлені наявних в нього валютних цінностей він надав готівку в розмірі 13000 доларів США, які знаходились в його сумці. Митну декларації на ввезення валюти в еквіваленті понад 10 000 Євро, гр. України ОСОБА_1 до митного контролю не надав.

Відповідно до Постанови правління НБУ «Про затвердження положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» від 02.01.2019 року № 3, фізична особа має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 Євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

У відповідності до Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 року № 671 «зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо декларування.

Згідно ст. 366 МК, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщуванні ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчать про факти, що мають юридичне значення.

На думку митниці, своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор), а саме у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 13000 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

На думку митниці, гр. ОСОБА_1 не мав законних підстав на переміщення через митний кордон України 1300 доларів США, які перевищують дозволену для переміщення суму.

1.2. За даним фактом співробітниками митниці, у відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 1050/50000/20 від 18.10.2020 року, за ст. 471 МК.

2.Позиції сторін у справі.

2.1.Представник митниці в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накласти стягнення у відповідності до вимог Митного Кодексу з конфіскацією валюти.

2.2.Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просив справу про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

3.Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

3.1. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника Одеської митниці та адвоката, суддя вважає, що провадження по справі про порушення митних правил у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП, з наступних підстав.

3.2.Факт перебування в оглядовому залі «Відліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби гр. ОСОБА_1 , 18.10.2020 року о 04 годині 00 хвилин для здійснення відліту літаком «АТ-75» б/н ОК-NFU авіакомпанії «Чеські авіалінії», рейсом № 923 сполученням «Одеса- Прага» не оспорюється жодною із сторін. Не виникає дискусії і щодо виявлення у громадянина України грошових коштів у загальній сумі 13000 доларів США.

3.3.Відповідно судом вказані факти сприймаються як безсумнівно доведені, які не підлягають доказуванню.

3.4.Перше питання яке повинен вирішити суддя і яке було предметом доказування сторонами в судовому процесі, полягало у способі виявлення валюти, а саме чи переміщувала особа валютні цінності з приховуванням або без приховування та лише з порушенням вимог щодо декларування?

3.5.Друге питання, яке постало перед суддею, чи мають ознаки таких дій особи склад правопорушення передбачений ст. 471 МК?

Розділ І. Переміщення валютних цінностей з приховуванням від митного контролю або без приховування.

3.6.За змістом протоколу, його установочної частини, обставини правопорушення викладені таким чином, що можливо прийти до думки про не заявлення про наявність валютних готівкових коштів. Лише після звернення представника митниці до громадянина України ОСОБА_1 , останній надав наявні в нього кошти у сумі 13000 доларів США, які знаходились у нього.

3.7.В судовому засіданні допитаний у якості свідка гр. ОСОБА_3 , показав, що є батьком ОСОБА_1 . Його син мешкає та працює в ОСОБА_4 , винаймає квартиру у м. Празі, але грошей не вистачає і тому він як батько допомагає сину матеріально. ОСОБА_3 раніше був працевлаштований моряком, на посаді старшого механіка і його заробітна плата складала до 7500 доларів США. Отже, він перед відлітом надав сину грошові кошти у сумі 13000 доларів США, які належать йому і були зароблені ним. Його син не приховував ці гроші і вважав, що в перерахунок на дозволену суму 10000 Євро для переміщення через митний кордон України буде відповідати 13000 доларів США.

3.8.Представником ОСОБА_1 в судовому засіданні надані документи докази, серед яких є документи щодо працевлаштування ОСОБА_3 на посаді старшого механіка з місячною заробітною платою у розмірі 7500 грн. та зняття суми у розмірі 17000 доларів США з карткового рахунку напередодні відліту ОСОБА_1 .

3.9.Тобто наявними документами підтверджується легальне походження грошових коштів, які є заробітною платою батька особи щодо якої складено протокол ОСОБА_3 .

3.10.Обставини викладені свідком та в самому протоколі про порушення митних правил, свідчать про відсутність не тільки факту приховування але й наміру такого приховування вилучених коштів, оскільки вказані грошові кошти були видані одразу на першу вимогу митника.

3.11.Суддя вважає, що у даному випадку, співробітники митниці не діяли порядно та відповідно до загально прийнятих правил поведінки між громадянами та посадовими особами, а також відповідно до вимог Митного Кодексу, оскільки безумовно мали можливість надати громадянину, який не представляв собою особу, яка має злі наміри по відношенню до держави Україна або погану репутацію, яка б свідчила про ризики вчинення особою будь-яких правопорушень, письмово задекларувати наявні готівкові кошти.

3.12.Як вже зазначав суддя у рішеннях, які мали схожі фактичні дані: обставинам які були встановлені співробітниками митниці, можливо було дати більш об`єктивну оцінку, що відповідало б принципу порядності та розумного співвідношення між цілями державної політики у митній справі та засобами їх досягнення, в тому числі враховуючи ту обставину, що жодних негативних наслідків та будь-якої матеріальної шкоди держава не зазнала1.

3.13.Не може суддя погодитись і з діями представників митного органу, які пов`язані з ненаданням особі можливості задекларувати наявні грошові кошти, які не були приховані від митників і про які стало відомо останнім лише в зв`язку з їх зверненням до ОСОБА_1 .

3.14.Суддя вважає, що до вказаного факту можливо застосувати Рішення ЄСПЛ у справі «Садоха проти України» від 11.07.2019 року (Заява № 77508/11). Той факт, що вказане рішення Високого Суду вирішує правовідносини пов`язані із застосуванням МК України в редакції чинного у 2011 році, не спростовує можливості його застосування до правовідносин пов`язаних із застосуванням Митного Кодексу від 13.03.2012 року, в редакції чинній станом на жовтень 2020 року, оскільки суддя вважає за необхідне застосувати загальні принципи, які були виділені Європейським Судом у справі пов`язаній із недекларуванням готівкової валюти, яка була при особі при перетинанні митного кордону України.

3.15.У п. 30 вказаного Рішення, Судом зазначено серед іншого: «…немає жодних ознак того, що заявник умисно намагався обійти митні правила. Уряд не оскаржив, що під час перевірки на безпеку заявник не заперечував перевезення готівки. Той факт, що українські органи державної влади не порушили кримінальне провадження щодо заявника, також свідчить про визнання ними того, що заявник не мав наміру обманути їх і, що наклавши на заявника стягнення у вигляді конфіскації, українські органи влади не прагнули запобігти якій-небудь незаконній діяльності, такій як відмивання грошей, обіг наркотичних засобів, фінансування тероризму або ухилення від сплати податків. Кошти, які перевозив заявник, були отримані законним шляхом, і він мав право вивезти їх з України, якби задекларував їх митним органам. З цього випливає, що єдиною протиправною (проте не кримінальною) поведінкою, відповідальність за яку могла бути покладена на заявника, було те, що він письмово не задекларував митним органам факт перевезення ним через кордон готівки у такому обсязі»2.

3.16.Є очевидним, що у даному випадку підтвердження законності походження вилучених грошових коштів, а також особистість громадянина ОСОБА_1 , який є звичайним громадянином України і який прибув в Україну до своїх батьків та надання грошових коштів на першу вимогу представників української митниці, у сукупності свідчить про відсутність підстав вважати вилучені грошові кошти як засіб для незаконних дій в Україні. Жодних доказів таких намірів судді не надано. Тобто очевидним є лише встановлений сухий факт письмового недекларування валюти.

3.17.Встановлені факти і обставини свідчать, що матеріали справи не містять доказів щодо приховування готівкових грошових коштів та надання можливості гр. ОСОБА_1 письмового декларування представником митного органу. Відеофіксація подій, які мали місце 18.10.2020 року о 04 годині 00 хвилин в оглядовому залі «Відліт» Міжнародного аеропорту «Одеса», для спростування доводів представника особи, у відношенні якої складено протокол, судді не надані. Підстав ставити під сумнів доводи представника у судді не має, в тому числі і тому, що обов`язок доказування обставин правопорушення покладається на митний орган України. Суддя вважає, що Одеська митниця має всі можливості для доведення обставин у таких провадженнях за допомогою відеофіксації, яка здійснюється в межах Міжнародного аеропорту «Одеса» постійно, задля безпеки діяльності аеропорту. Натомість у аналогічних справах, доведення обставин правопорушення залишається лише за допомогою документів доказів.

Розділ ІІ. Питання наявності чи відсутності ознак складу правопорушення передбаченого ст. 471 МК.

3.18.Законодавство яке регулює проходження митного контролю особами в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю з готівковими коштами (валютними цінностями) складається з двох Законів Митного Кодексу України та Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року; Положення «Про транскордонне переміщення валютних цінностей», яке затверджено Постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 року № 3; та Порядку «Виконання митних формальностей на повітряному транспорті», який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 року № 671.

3.19.У Митному Кодексі норми які регулюють вказані правовідносини встановлені ст. 366 МК в частині обрання громадянином відповідного каналу («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю; та ст. 471 МК, яка встановлює адміністративну відповідальність за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

3.20.Що стосується Закону України «Про валюту і валютні операції» (далі Закон, спеціальний Закон) від 21.06.2018 року, суд зазначає, що вказаний закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Метою вказаного Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

3.21.Так, спеціальний Закон визначає ряд термінів, які стосуються у даному випадку вказаної справи, а саме: - валютні операції це операція, що має хоча б одну з таких ознак: а)операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б)торгівля валютними цінностями; в)транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей /п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону/.

3.22.Відповідно, транскордонне переміщення валютних цінностей, визначається як ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти /п. 12, ч. 1 ст. 1 Закону/.

3.23.Не потрібно дуже глибоких юридичних пізнань, для того, щоб зрозуміти, що сфера дії вказаного спеціального Закону, очевидно пов`язана з регулюванням відносин пов`язаних з проходження через митний кордон України будь-яких валютних цінностей і банківських металів. Навіть, якщо допустити буквальне тлумачення букви Закону, у даному випадку, то не можна позбавити такі норми їх змісту, щодо втручання у правовідносини з питань державної митної справи.

3.24.Окрім того, ст. 1 МК, встановлює, що законодавством України з питань державної митної справи є в тому числі і інші закони України, що регулюють питання зазначені в ст. 7 МК (державна митна справа).

3.25.Жодних розумних аргументів, щодо неможливості застосування вказаного закону, представниками митниці не зазначено. Що стосується рішення Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року справа № 33/813/1408/20, суд вважає, що зазначене рішення не містить мотивів пов`язаних з протилежною думкою, щодо неможливості застосування Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року. «Спотворення суті регулятивної діяльності держави в сфері митних правовідносин», не є мотивом судового рішення, а є лише певним умовиводом.

3.26.Суд вважає, що кожна справа про адміністративне правопорушення є індивідуальною за фактичними обставинами, а тому не можна механічно застосовувати до нових фактів, без розумного співвідношення та аналізу доказів правову позицію визначену раніше судами України. Таке рішення випливає, в тому числі і з того, що Одеський апеляційний суд не має сталої, єдиної судової практики і кожна колегія, кожний суддя приймають різні, а іноді діаметрально протилежні висновки у своїх рішеннях. У даному випадку, вказаний факт підтверджується постановою Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року (Номер провадження 33/813/1174/20, Номер справи місцевого суду 521/13037/20), за схожими правовідносинами, в якій зроблено інший висновок.

3.27.Переконливо обґрунтовуючи свою правову позицію, суддя також зазначає, що Державна митна служба, у протоколі посилається як на норму права на Положення «Про транскордонне переміщення валютних цінностей», яке затверджено Постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 року № 3. Вказане Положення встановлює обмеження за сумою ввезення в Україну та вивезення з України готівкової валюти і банківських металів, у сумі 10 000 євро.

3.28.Разом з тим, таке Положення прийнято, з метою реалізації вимог Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року, що зазначено безпосередньо у Постанові Правління НБУ. Тобто не використовуючи вимоги спеціального закону, який за своїм значенням є першоджерелом по відношенню до такої Постанови, щонайменше правники виглядають дивно та непрофесійно, оскільки у даному випадку втрачається керівне значення Закону над іншими нормативно-правовими актами.

3.29.Відповідно не можна ігнорувати зазначені у спеціальному Законі вимоги, які прямо та безпосередньо регулюють правовідносини пов`язані із оборотом грошових коштів в Україну та за межі України, лише тому, що це «спотворює» чиюсь свідомість, або не узгоджується з радянським мисленням. Питання наявності або відсутності в законодавстві певних норм регулювання суспільних відносин не зв`язує суд у прийняті рішень, оскільки будь-яка судова справа повинна бути вирішена, без зволікань.

3.30.Окрім того, «будь-яке приватне судження про закон, прийнятий заради суспільного блага і який стосується питань державних, не знищує обов`язкової сили закону …»3. Є очевидним, що вказаний Закон існує, він прийнятий заради суспільного блага та інтересу, оскільки це його правова природа, він очевидно стосується питань державних, оскільки регулює відносини у сфері правових засад здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду на всій території України і таким чином, його зобов`язані виконувати всі громадяни та посадові особи. Не можна не виконувати вимог будь-якого Закону, лише тому, що він не узгоджується з певними поняттями та наявною правосвідомістю правозастосовувача або тому, що раніше його не застосовували, чи не знали про його існування, чи в реєстрі судових рішень відсутні рішення з таких самих правовідносин, які б відповідали уяві таких суб`єктів права.

3.31.Навпаки не виконання вимог закону тягне юридичну відповідальність, в тому числі і кримінально-правову.

3.32.Переходячи до обставин вказаної справи, суд зазначає, що вказаним Спеціальним Законом дії, що здійсненні громадянином України ОСОБА_1 визначаються як валютна операція, у вигляді транскордонного переміщення валютних цінностей /п. 12 ст. 1 Закону/.

3.33.Сатті 4, 8 Спеціального Закону, встановлюють положення, які направлені по-перше на свободу волевиявлення у здійсненні валютних операцій, в тому числі під час транскордонного переміщення, по-друге законодавче обмеження суми для такого переміщення, яка дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, з обов`язковим письмовим декларуванням митним органам.

3.34.Тобто, Законом встановлюються гарантії кожній особі для вільного здійснення валютних операцій. Не може бути будь-яких обмежень щодо таких операцій, окрім випадків, забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, а також випадків запровадження Національним банком України заходів захисту.

3.35.Статтею 14 Спеціального Закону, окремо встановлюються види відповідальності за порушення вимог валютного законодавства. Серед інших видів та суб`єктів такої відповідальності, п. 4 встановлює відповідальність до фізичних осіб, посадових осіб уповноважених установ, посадових осіб юридичних осіб заходи впливу у вигляді штрафів, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

3.36.Порядок застосування заходів впливу до фізичних осіб, посадових осіб уповноважених установ, посадових осіб юридичних осіб визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення /ч. 1 ст. 15 Закону/.

3.37.Застосовуючи положення вказаного закону, суддя вважає, що дії громадянина України ОСОБА_1 , визначені співробітниками митниці як порушення митних правил, повинні бути визначені як дії особи направлені на транскордонне переміщення валютних цінностей. Гарантіями свободи при здійсненні валютних операцій для гр. ОСОБА_1 повинно бути відсутність обмежень у здійсненні подібних операцій. Переміщення ОСОБА_1 13000 доларів США, без обов`язкового письмового декларування, за певних умов може бути визначено порушенням транскордонного переміщення валютних цінностей. Разом з тим, реакція держави на таке порушення по-перше повинна бути здійснена тільки в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення та по-друге лише за правопорушення (вид правопорушення), що перебачено Кодексом України про адміністративні правопорушення.

3.38.Приймаючи таке рішення, суддя враховує також ч. 3 ст. 3 Спеціального Закону, відповідно до якої, у разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього закону.

3.39.Суддя вважає, що співробітники митниці помилково кваліфікували дії ОСОБА_1 за ст. 471 МК, оскільки відносини державної митної політики у сфері переміщення валютних цінностей змінились, та в теперішній час регулюються за іншими правилами, вимогами Законів, іншим Кодексом.

3.40.Відповідно провадження у справі підлягає закриттю, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки як зазначено вище в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 471 МК.

3.41.Висновок судді, повністю відповідає постанові Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року у справі № провадження 33/813/1174/20 (Номер справи місцевого суду 521/13037/20)4.

3.42.Закриваючи провадження у справі, суддя враховує і факти порушень, які здійсненні співробітниками митниці під час здійснення митних процедур, викладені вище у постанові, у Розділі І. Натомість зміна Законодавства є окремою та головною підставою для закриття провадження. Відповідно виклад фактичних обставин у провадженні використовується суддею як загальні обставини, які підлягають встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

3.43.У зв`язку з закриттям провадження по справі, вилучені грошові кошти підлягають поверненню особі, відносно якої був складений протокол або його представнику.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше.

4.2.Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

5.Судовий збір, положення закону яким керувався суддя.

5.1. Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

5.2.При винесені постанови суддя керується ст. 247 КУпАП, ст. ст. 527, 528 МК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

1.1.Провадження по справі відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 471 МК закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

1.2.Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби /м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а/ вилучені гроші, у сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США, що вилучені на підставі ст. 511 МК, згідно протоколу про порушення митних правил № 1050/50000/20 від 18.10.2020 року, повернути власнику або володільцю чи уповноваженій ним особі.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1.Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

2.2.Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3.Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: О.В. Гарський

[1] Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року у справі № 521/19713/18, провадження № 3/521/7892/19.

[2]Рішення ЄСПЛ у справі «Садоха проти України» від 11.07.2019 року (Заява № 77508/11), п. 30.

[3] Джон Локк, «Послання про віротерпимість», Твори в трьох томах, Видавництво «Думка», 1988 рік, Том № 3, арк. 122.

[4] Постанова Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року, Номер провадження 33/813/1174/20, Номер справи місцевого суду 521/13037/20.

1 Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року у справі № 521/19713/18, провадження № 3/521/7892/19

2 Рішення ЄСПЛ у справі «Садоха проти України» від 11.07.2019 року (Заява № 77508/11) п. 30

3 Джон Локк, «Послання про віротерпимість», Твори в трьох томах, Видавництво «Думка», 1988 рік, Том № 3, арк. 122.

4 Постанова Одеського апеляційного суду від 05.10.2020 року, Номер провадження 33/813/1174/20, Номер справи місцевого суду 521/13037/20.