Справа № 127/9998/21
Провадження № 33/801/588/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 рокуСправа № 127/9998/21м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Стьоби Юрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. ст. 173, 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 03 квітня 2021 року о 02:45 год по вул. Данила Нечая, 119 у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння відмовився у КП «ВОНД «Соціотерапія» у присутності лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Цього ж дня о 02:45 год на вул. Данила Нечая, 119 у м. Вінниці ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся до поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , порушивши громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Продовжуючи протиправні дії ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків припинити правопорушення висловлюватися нецензурною лайкою, намагався втекти з місця оформлення адміністративних матеріалів, шарпав працівників поліції за формений одяг та намагався їх ударити, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 173, 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

При постановленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 173, 185 КУпАП.

У червні 2021 року адвокат Стьоба Ю. М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у порушення вимог «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення у зв?язку з відмовою його від проходження огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров`я без присутності двох свідків.

Суд у порушення вимог статей 245, 280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення права управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному життя і здійснення діяльності» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. п. 5, 6, 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 03 квітня 2021 року о 02:45 год по вул. Данила Нечая, 119 у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння відмовився у КП «ВОНД «Соціотерапія» у присутності лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Згідно з висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 0928 від 03 квітня 2021 року, складеним лікарем-наркологом КП «ВОНД «Соціотерапія» о 03:25 год, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, як на доказ підтвердження винуватості ОСОБА_1 , послався на висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» № 0928 від 03 квітня 2021 року та протокол про адміністративне правопорушення, який складено в присутності двох свідків, однак не звернув уваги на те, що пояснення свідків виписані на заздалегідь виготовлених бланках та містять суперечності.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що 03 квітня 2021 року о 03:55 год у м. Вінниці по вул. Довженка, 73, вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Отже, у матеріалах адміністративної справи містяться суперечності - огляд водія ОСОБА_1 проводився лікарем-наркологом у КП «ВОНД «Соціотерапія» о 03:25 год, а свідки були запрошені у поліцейський відділок о 03:55 год.

Викладене свідчить, що під час проведення огляду у медичному закладі свідки присутні не були.

Судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції взводу № 2 роти № 2 Бездітного П. А.

У відеозаписі не зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у КП «ВОНД «Соціотерапія». Натомість з відеозапису слідує, що на вимогу лікаря та працівників поліції ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння шляхом лабораторного дослідження крові.

Така вимога ОСОБА_1 була залишена поза увагою працівниками поліції та лікарем медичного закладу. Лабораторне дослідження крові проведено не було.

Згідно з Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 0928 від 03 квітня 2021 року, який урахований судом першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не містить результатів огляду, в ньому лише зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду, яка у порушення вимог статті 266 КУпАП не зафіксована технічними засобами відеозапису та проведена за відсутності свідків, а відтак не може бути належним доказом у цій справі.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Отже, суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

У цій справі не доведено поза всяким розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 03 квітня 2021 року о 02:45 год на вул. Данила Нечая, 119 у м. Вінниці ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся до поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , порушивши громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Продовжуючи протиправні дії ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків припинити правопорушення висловлюватися нецензурною лайкою, намагався втекти з місця оформлення адміністративних матеріалів, шарпав працівників поліції за формений одяг та намагався їх ударити, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції долученої до матеріалів справи.

З указаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 вчиняв злісну непокору вимогам працівників поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, виражався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.

Жодних доказів які спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень в апеляційній скарзі заявником не зазначено.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядається одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП є обґрунтованим, тому постанову суду першої інстанції у цій частині слід змінити та вважати ОСОБА_1 таким, що підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Стьоби Юрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Постанову суду першої інстанції у частині судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький