Справа № 438/593/21
Провадження № 3/438/347/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 липня 2021 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серія БД № 080232 від 07 квітня 2021 року 07 квітня 2021 року о 14 год. 22 хв. в м. Борислав по вул. В.Великого, водій ОСОБА_1 керував т.з. Chevrolet Nubira з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю порожнини з рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, з використанням тех. засобу Драгер 6820 на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки він алкоголь не вживав та не був в стані алкогольного сп`яніння, зазначив, що він був зупинений трьома екіпажами поліції у супроводі заступника начальника поліції за те, що правий стоп-сигнал у автотранспорті на засвічувався. Він визнав технічну несправність, погодився її ліквідувати та добровільно сплатити штраф згідно чинного законодавства, що підтверджено з відеоматеріалів. В подальшому транспортний засіб не обстежувався, була висунута версія, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поліцією складено протокол за двома ознаками сп`яніння: запах з ротової порожнини та неадекватна поведінка (в інструкції такої версії немає). У пункті 1.3 ознака «Д» є поведінка, що не відповідає обстановці, або в акті медичного огляду (додаток №2 пункт 10) поведінка обстежуваної особи де є роз`яснення поведінки у 13 пунктах. У протоколі зазначено, що є запах з ротової порожнини. Згідно пункту 1.4 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: пункт. «А» наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з ротової порожнини), оскільки запахи з рота можуть бути різними. Наприклад за хвороби нирок це запах ацетону, при хворобі шлунку запахи кислого характеру, коли людина приймає серцеві краплі запах етанолу. Під час інциденту всі сім поліцейських перебували у захисних медичних масках, як, зрештою, і він. То яким чином можна почути запах алкоголю на відстані 2-3 метрів: Протокол складено з грубим порушенням. Ознак алкогольного сп`яніння не доведено, підписів двох свідків або потерпілих немає. Опору працівниками поліції не чинив, показав посвідчення водія та технічний паспорт ра автомобіль. У відділення поліції його не доставляли, у медичний заклад для проходження експертизи також. Документи з цього приводу відсутні.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачиться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і беззаперечних висновків про факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Згідно з пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи, які повторно протягом року після притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП керували транспортними засобами знаходячись в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Згідно вимог п.1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно п.10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно Додатку №2 вказаної Інструкції.

Отже, вище наведені норми в їх сукупності, дають підстав констатувати, що огляд водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я можливий тільки в двох випадках: у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у випадку його незгоди з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (за допомогою спеціальних технічних засобів).

Із протоколу про адміністративне правопорушення БД № 080232 від 07 квітня 2021 року 07 квітня 2021 року о 14 год. 22 хв. в м. Борислав по вул. В.Великого, водій ОСОБА_1 керував т.з. Chevrolet Nubira з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю порожнини з рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, з використанням тех. засобу Драгер 6820 на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол не є належним доказом вини ОСОБА_1 та не може бути взятим судом до уваги з наступних підстав.

Як вбачається із пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також із рапорта поліцейського СРПП ВнП№1 ДРВП ГУНП у Л.о Я.Склінара від 07 квітня 2021 року,»протягом розгляду справи в водія громадянина ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного спяніння та запропоновано пройти тест на алкоголь на місці зупинки ТЗ або в медичному закладі на що водій відмовився»»

Суд звертає увагу на те, що у вищезазначеному протоколі відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 працівниками поліції у встановленому законом порядку було запропоновано пройти освідування у медичному закладі.

Згідно з ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначається «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Згідно з п. 3 Порядку огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, поліцейським водій може бути оглянутий з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише на місці зупинки і лише з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Статтею 266 КУпАП передбачено дві підстави для проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я:

1.У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;

2.У разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Згідно з п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Вищевказане також передбачене і ч. 3 ст. 266 КУпАП та п.9. і 12 розділу 11 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

В процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення не здобуто даних про те, що поліцейським СРПП ВнП№1 ДРВП ГУНП у Л/о Склінаром Я.В. 07 квітня 2021 року після здійснення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, було запропоновано освідування у медичному закладі, оскільки за змістом п.п.6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року, на поліцейського покладений обов`язок направити водія транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, до відповідного закладу охорони здоров`я та забезпечити проведення такого огляду протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Проте, з відеозапису та матеріалів справи вбачається, що поліцейським не вчинено жодних дій, які б свідчили про направлення ОСОБА_1 до медичного закладу та забезпечення проведення його медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, також звертає увагу на те, що із дослідженого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відеозапису, який міститься на оптичному диску, вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 здати права на керування транспортним засобом, та одночасно «продути трубку» або пройти у медичний заклад. ОСОБА_1 жодним чином не реагує на вимоги працівників поліції. Суд погоджується, що мовчання ОСОБА_1 можливо слід розцінити як відмову від проходження медичного огляді на місці зупинки, після чого працівник поліції не уточнивши позицію порушника від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, одразу розпочавши процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Представлені суду вищезазначені докази по справі про адміністративне правопорушення не дають можливості у визначеному законом порядку органу (посадовій особі) встановлює наявність адміністративного правопорушення, зокрема порушення особою п.2.5 чи.2.9а ПДР, відповідно винність даної особи в його вчиненні.

Таким чином, належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, а саме відмови від виконання вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у матеріалах справи відсутні.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином суд приходить до висновку, що належними та допустими доказами не був підтверджений стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та правомірність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КупАП, тому суд, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним закрити провадження в справі відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя А.Т.Слиш