Справа № 126/998/21
Провадження № 33/801/476/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі осо-би, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захис-ника адвоката Ткач І. І., розглянувши матеріали апеляційної скарги адвоката Ткач Ірини Іванівни на постанову судді Бершадського районного суду Вінниць-кої області від 14 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відпо-відальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденти-фікаційний номер НОМЕР_1 , громадянки України, фізичної особи - підприєм-ця, власниці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_2 , за частиною першою статті 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2021 року серії АПР18 № 540907 власниця кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у цей день 20 лютого 2021 року не забезпечила персонал належного їй зак-ладу антисептиками, носіння ними засобів індивідуального захисту, які закри-вають ніс та рот, порушивши пункт 14 постанови Кабінету Міністрів України № 1326, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 454,00 гривні судового збору на ко-ристь держави.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 адвокат Ткач І. І. оскаржує її в апеляційному порядку, просить поста-нову суду скасувати, провадження у справі відносно підзахисної закрити за від-сутністю події і складу в її діях адміністративного правопорушення. Адвокат вважає оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування судом обста-вин справи. Скаржниця зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 1326, про порушення якої зазначено у протоколі про адміністративне правопо-рушення, не передбачені обмежувальні протиепідемічні заходи, встановлені при здійсненні діяльності суб`єктами господарювання, які обслуговують відві-дувачів. У свою чергу, незважаючи на те, що в оскаржуваній постанові суду вказаний невірний нормативний акт, який, нібито, передбачає відповідальність за правопорушення, суд першої інстанції зазначив про порушення ОСОБА_1 норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самовря-дування з питань боротьби з інфекційними хворобами, зокрема, підпункту дру-гого пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, який набрав чинності уже після складення протоколу про адміністратив-не правопорушення відносно ОСОБА_1 . Скаржниця вважає, що визначення судом з власної ініціативи інших підстав притягнення її підзахисної до адмініс-тративної відповідальності, які знаходяться за межами обгрунтування складе-ного протоколу про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, ос-кільки є порушенням права на захист від конкретного обвинувачення у вчи-ненні адміністративного правопорушення. Адвокат також вказує про недопус-тимість як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейських через відсут-ність посилання на фіксацію правопорушення за допомогою технічного засобу у протоколі, а також те, що він не відображає факту обслуговування відвідува-чів персоналом кафе, яке станом на 11.00 годину 20 лютого 2021 року ще не працювало, так як його відкриття було заплановане на 14.00 годину.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення адвоката Ткач І. І. на підтри-мання вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адмі-ністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністратив-не правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, в межах якої суд переглядає адміністративну справу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 252 КУпАП, орган ( посадова особа ) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктив-ному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне право-порушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ( у разі її виявлення ); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпі-лих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відпо-відальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Виходячи з вимог статті 280 КУпАП, орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирі-шення справи.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне пра-вопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викла-дених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Нормами статті 44-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рі-шень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хво-робами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норма-тивно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігі-єнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми та є обов`язковими для вико-нання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2021 року серії АПР18 № 540907 слідує, що ОСОБА_1 інкримінується вчи-нення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 44-3 КУпАП, що нею порушені вимоги пункту 14 по-станови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1326, який за змістом протоколу про адміністративне правопорушення встановлює обов`язок власника закладу забезпечит антисептиками та носіння засобів індивідуального захисту, які закривають ніс та рот, обслуговуючим відвідувачів персоналом за-кладу.

Проте постанова Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1326 «Про внесення зміни до пункту 15-1 постанови Кабінету Міністрів Украї-ни від 22 липня 2020 року № 641» узагалі не містить пункту 14, а встановлює внесення змін до пункту 151 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», доповнюючи її зміст.

Таким чином неможливо заперечити, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 було кваліфіковано на підставі нормативного акту, який взагалі не передбачає обов`язку виконання карантинних обмежень щодо застосування засобів індиві-дуального захисту, антисептиків персоналом, який забезпечує обслуговування відвідувачів закладу, у даному конкретному випадку - кафе.

Натомість, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КупАП, кваліфіку-ючи її дії, судом першої інстанції самостійно застосовано положення підпункту другого пункту дванадцятого постанови Кабінету Міністрів України від 17 лю-того 2021 року № 104.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, прак-тики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому за-коном порядку. Суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, ста-новить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушен-ня, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обви-нувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушен-ням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( рі-шення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти Украї-ни» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, та «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04 ).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в по-рядку, встановлених законом.

Суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність адміністративної від-повідальності за порушення вимог, викладених у постанові Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1326. З огляду на викладення у протоколі про адміністративне правопорушення змісту вчиненого ОСОБА_1 правопору-шення, який суд не наділений повноваженнями змінювати чи виправляти, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП. Докази зворотного у матеріалах адміністративної справи відсутні.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП прова-дження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення. За викладених вище фактичних обставин справи апеляційний суд вважає, що оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід скасу-вати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

З урахуванням зазначеного апеляційний суд не дає оцінки іншим доводам апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 7, 44-3, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ткач Ірини Іванівни задовольнити.

Постанову судді Бершадського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року скасувати, провадження у справі про адміністративне право-порушення, передбачене частиною першою статтею 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_3 , закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню вона не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко