Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/89/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 адвоката Проніна Ю.О., на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про реєстраційний номер ПП відсутні, раніше притягувався до адміністративної відповідальності:

- постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2020 за ст. 130 ч. 2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки;

- постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 за ст. 130 ч. 2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки;

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 23.12.2020 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 06.11.2020 о 02.49 год., який двічі протягом року, а саме 03.01.2020 Ленінським районним судом м. Кіровограда та 07.05.2020 Кіровським районним судом м. Кіровограда, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП та на нього двічі накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, повторно, по вул. Пушкіна, 70 в м. Кропивницький, керував з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 , та в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат Пронін Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк на подання апеляційної скарги та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити згідно ст. 247 КУпАП.

Вказує, що у діях водія відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), відповідно до якого відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння було виключено з частин першої - третьої статті 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 ККУ.

Таким чином, Закон № 2617-VIII вичерпав свою дію 01.07.2020, шляхом його реалізації внесенням змін до чинних редакцій Законів, зокрема ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, та розміщення цих нових редакцій на офіційному сайті Верховної Ради України та інших офіційних виданнях держави.

За таких обставин, Закон № 720-ІХ, який набрав чинності 03.07.2020, вніс зміни до вичерпаного закону № 2617- VIII, а редакції ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України залишилися без зміни.

Набрання Законом № 720-ІХ чинності 03.07.2020, не створює правових наслідків для редакцій ст. 130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, які набрали чинності з 01.07.2020, згідно Закону № 2617- VIII.

Вказує і на те, що на офіційному сайті Верховної Ради України у Кодексі України про адміністративні правопорушення частина перша та друга статті 130 КУпАП викладена ще в редакції станом на 01.07.2020.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , кваліфікація його дій за частиною першою статті 130 КУпАП та викладена суть вчиненого правопорушення, не відповідають диспозиції наведеної норми КУпАП, станом на день його складання.

Вказує і на те, що у діях водія відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, оскільки на момент початку спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , транспортний засіб у якому він знаходився не рухався, світло фар на автомобілі було вимкнено. Долучене до справи відео не містить доказів того, що автомобіль рухався, а відтак у справі відсутні докази наявності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння, за відмову від якого складено протокол.

Вказує, що водію не було оголошено його прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що призвело до порушення його прав, зокрема права на захист. Крім того, водію не роз`яснювали про його обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння, не повідомляли порядок проведення такого огляду, не роз`яснювали наслідків відмови від такого огляду.

Вказує і на те, що працівниками поліції не виконано вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки необхідно забезпечити наявність одночасно технічного засобу та присутність двох свідків. Втім, працівники поліції навіть не намагалися пред`явити водію прилад для проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, який на місці зупинки був взагалі відсутній.

Вказує і на те, що долучені до справи відеозаписи, оформлені з порушенням п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 № 100, яким визначено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Оскільки наявні у справі відео - файли не відповідають вимогам вказаної Інструкції, адже зроблені вибірково шляхом нарізки та монтажу у різний час, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами. Крім того, нарізка відео - файлів зроблена на пристрій ВА0013, в той час коли у протоколі зазначено пристрій ВА-00013.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справах № 524/9716/16 - № 524/5536/17 та № 295/3099/17, підтверджено недопустимість у якості доказу відео аудіо запису в аналогічних випадках, коли відомості про них не зазначені у протоколі.

Вказує і на те, що судом першої інстанції безпідставно не викликано за клопотанням сторони захисту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 23.12.2020 за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Проніна Ю.О., що підтверджується даною постановою суду (а.с.52-60).

Згідно супровідного листа копія постанови суду правопорушнику направлена поштою 28.12.2020 (а.с.61). Як видно із поштового конверта № 562 та трекінгом з офіційного сайту Укрпошти, долучених до справи захисником, копію оскаржуваної постанови правопорушник отримав лише 14.01.2021 (а.с.70-73), а захиснику вказана постанова суду взагалі судом не направлялась.

Із штемпелю районного суду слідує, що апеляційна скарга на постанову суду захисником Проніним Ю.О.внесена 25.01.2021, тобто в межах 10-ти денного строку з моменту отримання копії постанови суду, з урахуванням того, що останній день строку подання апеляційної скарги припав на вихідний день 24.01.2021, тому апеляційна скарга подана захисником наступного дня, тобто у перший робочий день тижня (а.с.63).

За наведених обставин слід вважати, що захисник пропустив строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2020 з поважних на те причин, а тому строк на подання апеляційної скарги необхідно поновити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Пронін Ю.О. не з`явилися, були повідомлені належним чином. Згідно заяви від 04.03.2021, яка надійшла до Кропивницького апеляційного суду, адвокат Пронін Ю.О. просив провести розгляд апеляційної скарги без його та ОСОБА_1 участі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до справи відеозапис даної події, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КпАП України.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних доказів по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у оскаржуваній постанові.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149701 від 10.11.2020 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння (а.с.2-3), довідкою про наявність посвідчення водія (а.с.4), довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.5-6), а також листом начальника УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_5 від 17.12.2020 за вих. №22608/41/34/01-2020 (а.с.34-35), копією рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП В. Попова (а.с.36), копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 119240 від 06.11.2020, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 2 КУпАП (а.с.37) та відеозаписом події, доданого до матеріалів справи (а.с.38).

Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідальність за цією нормою закону настає у разі вчинення - дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і він підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Також, згідно Розділу 1 Інструкції 1452/735, встановлено аналогічну процедуру огляду водія на стан сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 149701 вбачається, що ОСОБА_6 06.11.2020 о 02.49 год., в м. Кропивницький по вул. Пушкіна, 70 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого законодавством огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер Алкотест 7510 на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Зі змісту письмового пояснення свідка ОСОБА_3 наявного в матеріалах справи вбачається, що його було запрошено працівниками поліції як свідка під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння приладом Драгер на місці зупинки транспортного засобу, та від проходження медичного освідування в лікувальному закладі відмовився (а.с.2).

Аналогічні письмові пояснення за своїм змістом надав і інший зазначений свідок ОСОБА_2 (а.с.3).

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 06.11.2020, вбачається, що під часспілкування поліцейські виявили у ОСОБА_6 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, а тому у присутності двох свідків запропонували останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, або в медичному закладі, на що ОСОБА_6 відмовився у присутності двох свідків (а.с.10).

Згідно довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с.5-6).

Вказані докази по справі є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції немає підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на теперішній час адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за ст. 130 КУпАП відсутня і це є підставою для закриття провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд зазначає.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року за № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону України за № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону України № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону України № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані спяніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону України № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані спяніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Також слід зазначити, що дійсно на офіційному сайті Верховної Ради України на даний час ч. 1 ст. 130 КУпАП викладена в редакції Закону України № 2617-III від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України № 720-1Х від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону України № 2617-V111 від 22 листопада 2018 року. Проте, цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, оскільки п. 117 Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-VIIІ від 22 листопада 2018 року, в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 року ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, так як скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність не мало місця, у звязку із вилученням посиленої юридичної відповідальності за такі дії, внаслідок чого попередня (стара) редакція ст. 130 КУпАП залишилася у незмінному виді.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили після 03 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були спочатку виключені зі ст. 130 КУпАП, а потім внесені зміни про їх вилучення із відповідного Закону, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.

Тому, водій ОСОБА_1 вчинивши правопорушення 06.11.2020, підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП (Закон України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення ст. 286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.

Посилання щодо не розяснення процесуальних прав правопорушнику спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 були розяснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом у протоколі.

Перевіркою апеляційним судом інформації, яка зафіксована на диску відеозапису, не встановлено жодних порушень в діях працівників поліції та розбіжностей в показаннях свідків. Порушення порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 також не встановлено.

Доводи захисника Проніна Ю.О. щодо відсутності цільного фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом також визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 06.11.2020 на місці зупинки водія ОСОБА_6 .

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст. 251 КУпАП, є належним і допустимим.

При цьому, відсутність одного чи декількох відео файлів, ніяким чином не можуть впливати на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи.

Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 та його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та які б слугували підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини місцевий суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, в редакції Закону цієї статті від 07 липня 2016 року.

Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника адвоката Проніна Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику адвокату Проніну Ю.О., який діє в інтересах правопорушника ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2020.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Проніна Ю.О. залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.