ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1095/21 Головуючий в 1 інст. Троценко Т.А.
Провадження № 33/807/476/21 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Амельченко М.Д. (в режимі відеоконференції), за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Амельченко М.Д. на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм в «Агро-Запоріжжя», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 29.01.2021 року о 21 год. 26 хв. в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області по вул. Пушкіна навпроти будинку №, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився за допомогою технічного приладу Drager алко-тест 6810 ARCD № 0565, результат склав 0,55 % та 0,34%. Факт сп`яніння водій визнав, в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння просив не везти. Відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Амельченко М.Д. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що Драгер 6810 рішенням Київського апеляційного суду за справою №759/21201/19 від 07.02.2020 року визнано було поза законом, оскільки строк сертифікації закінчився. А тому, акт огляду водія ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом у справі, як і покази самого Драгеру.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували здійснення ОСОБА_1 інкримінованого порушення. В протоколі не зазначено про проведення будь-якої фото або відео фіксації.

Звертає увагу суду, що відповідно до документів Бердянське ПНД не має право проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 не було повідомлено, чи було БМР затверджено перелік закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було належним чином направлено до закладу охорони здоров`я для проведення освідування. Аналіз крові у водія ОСОБА_1 не брався.

Працівником правоохоронного органу було істотно порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки було заборонено в допуску адвоката.

Щодо самої ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що остання була виключена.

Просить суд апеляційної інстанції поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції через те, що постанова по справі була отримана 1 червня 2021 року.

Також просить апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Амельченка М.Д., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки копію постанови суду першої інстанції дійсно було отримано лише 1 червня 2021 року (а.с.68-69).

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване,законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог п. 2.9 «а» ПДР України зазначено, що водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 в частині вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104022 від 29 січня 2021 року (а.с.1), зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 29.01.2021 року о 21 год. 26 хв. в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області по вул. Пушкіна навпроти будинку №, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, тест проводився за допомогою технічного приладу Drager алко-тест 6810 ARCD № 0565, результат склав 0,55 % та 0,34%. Факт сп`яніння водій визнав, в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння просив не везти.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України також підтверджується й іншими доказами у справі, а саме роздруківкою з спеціального технічного засобу «Драгер» (а.с.3), акту огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.6), відеозаписом події (а.с.56), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» виявлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Від пропозиції проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 повідомив особисто працівникам поліції, що вживав алкогольні напої.

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17. 12. 2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09. 11. 2015 №1452/735.

Доводи захисника про те, що «Драгер» не є спеціальним технічним засобом для проведення огляду, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними і такими, що не узгоджуються з вимогами закону.

Оскільки, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта про порушення права на захист ОСОБА_2 під час складання щодо нього протоколу та розгляду справи судом першої інстанції, оскільки зміст протоколу свідчить про роз`яснення ОСОБА_2 його прав і обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення права на користування юридичною допомогою адвоката, як на окрему підставу для скасування постанови судді є безпідставними, оскільки участь адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді не є обов`язковою, а є правом особи (ст. 268 КУпАП).

Отже відповідні доводи апеляційної скарги про порушення процесуальних норм не є безумовними підставами для скасування постанови судді.

Інші доводи, вже були предметом розгляду суду першої інстанції, та суд дав їм оцінку і навів свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.1, 2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

Аналізуючи доводи захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

17 червня 2020 року прийнято Закон України № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Далі - Закон України №720-ІХ).

Законом України № 720-ІХ внесено зміни до Закону № 2617-VІІІ, відповідно до яких із Закону № 2617-VІІІ вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Закону № 2617-VІІІ тобто в редакції до 1 липня 2020 року, а саме в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.

На стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб (статті 2, 8, 13-16 КУпАП).

Отже, при розгляді справи порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, повинен був знати, що порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, однак знехтував цією обставиною.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Перебування водія в стані будь-якого сп`яніння є безпосередньою загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.4 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Амельченка М.Д. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Амельченка М.Д., залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 310/1095/21