КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/235/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн..

Як встановлено постановою судді, 21 жовтня 2016 року о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Херсон по вул. Миколаївське шосе, керував автомобілем марки «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest», відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5, 2.9 а Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року скасувати, а провадження у справі щодо нього за ст. 130 КУпАП - закрити.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною при неповному з`ясуванні обставин справи.

Зокрема, як вважає апелянт, обставини вчиненого ним правопорушення, наведені в оскаржуваній постанові, абсолютно не відповідають дійсності та спростовуються тим, що він не був у м. Херсон 20 та 21 жовтня 2016 року, оскільки у ці дні перебував за місцем своєї дислокації у . Києві.

Також апелянт зазначає про те, що він ніколи не перебував за кермом автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , вказаний автомобіль йому не належить та ніколи не належав і він не знайомий із власником цього автомобіля.

Як вважає апелянт, матеріали справи та сама оскаржувана постанова містять ряд фактичних помилок, які, на думку останнього, свідчать про підробку вказаного адміністративного матеріалу співробітниками поліції, виходячи з наступного.

По-перше, він, ОСОБА_1 , зазначений як уродженець м. Києва, в той час як він народився у м. Полтава, що підтверджується його паспортом та посвідченням водія, яке станом на сьогоднішній день знаходиться у нього та ніколи у нього не вилучалось, хоча у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП мало бути вилученим.

По-друге, в матеріалах справи невірно зазначено його адресу реєстрації та проживання, що обумовило той факт, що він не знав про розгляд справи та не був присутній у судових засіданнях суду першої інстанції.

По-третє, в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 389916, з якого слідує, що він, ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. В той же час, у графі про проведення огляду на стан сп`яніння вказаного протоколу, а також в інших документах адміністративного матеріалу (зокрема у рапорті від 21.10.2016 та поясненнях свідків) зазначено, що він нібито «продув» прилад «Драгер», який показав 1,16 %.

По-четверте, із матеріалів справи взагалі не зрозуміло, хто керував вказаним автомобілем, оскільки у всіх документах зазначається лише про те, що він нібито перебував у стані алкогольного сп`яніння та нібито пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». В той же час, саме факт керування автомобілем у стані сп`яніння є обов`язковою частиною об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

По-п`яте, згідно матеріалів справи, він, ОСОБА_1 , нібито зник з місця оформлення адміністративного матеріалу та залишив автомобіль «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 . В той же час, викликає здивування, чому працівники поліції не здійснили евакуацію цього автомобіля, який, як зазначено у поясненнях свідків, «стояв із порушенням ПДР та суттєво заважав проїзду інших автомобілів».

Незважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції, як зазначається у скарзі, не забезпечив повного та всебічного розгляду даної справи та не звернув уваги на вищенаведені явні ознаки фальсифікації.

Таким чином, як вважає апелянт, оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з'ясуванні обставин справи, а сам адміністративний матеріал не містить достатніх та беззаперечних доказів керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та будь-яких об`єктивних та беззаперечних доказів його знаходження в той день у м. Херсон.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи, в тому числі докази, які були дослідженні судом апеляційної інстанції до задоволення відводу, заявленого судді Ковальській В.В., зокрема пояснення свідка ОСОБА_2 (поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення) та свідка ОСОБА_3 (начальника ОСОБА_1 по службі); а також перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пунктів 2.5, 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя Криворот О.О, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, обґрунтувала дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема даними протоколів про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і письмові матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послалась у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2016 року серії АП2 № 389016, який було складено щодо ОСОБА_1 не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, незважаючи на те, що дії пов`язані з керуванням транспортним засобом особою в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за які, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаний вище протокол містить одночасне посилання, як на керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так і на відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що практично є неможливим, оскільки вказані дії виключають одна одну.

Відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103), а також відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з вимогами п. 10. Розділу ІІ. Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки, крім недоліків, допущених при оформленні відповідних матеріалів, у тому числі протоколу, на які звертається увага в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції встановлено, що в долученому до протоколу про адміністративне правопорушення акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів взагалі не вказані П.І.Б. особи стосовно якої проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому наявні у справі докази, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні будь-яких дій відповідальність за які, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш приймаючи до увагу ту обставину, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейськими не застосовувались будь-які засоби відео фіксації, вказані матеріали не дозволяють спростувати твердження ОСОБА_1 про те, що його взагалі не було у м. Херсон 21 жовтня 2016 року і що він ніколи не керував автомобілем марки «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові.

Що ж стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення, то вони, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, також не можуть бути визнані безспірним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки вони не містять даних про те, що особа останнього була встановлена в їх присутності і що саме він був особою, яка керувала транспортним засобом.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання в оскаржуваній постанові на досліджені в судовому засіданні письмові докази, без їх аналізу та оцінки, не є може служити підставою для визнання цієї постанови законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягаєзадоволенню, а постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Криворот О.О.