Справа № 486/600/21
Провадження № 3/467/154/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.06.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Кукурудзи О.М.

захисника Саннікової Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, жительки АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2021 року о 20 годині 15 хвилин в м.Южноукраїнськ по вул. Паркова, 7 власник бару «Дублін» ОСОБА_1 здійснювала приймання відвідувачів у вказаному закладі, чим порушила підпункт 1 пункту 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи.

Захисник у судовому засіданні прохала закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно п.п.1 п.3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах. Провина ОСОБА_1 в порушенні п.п.1 п.3-5Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами.

Так, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 053929 від 06.04.2021 року, 06 квітня 2021 року о 20 годині 15 хвилин в АДРЕСА_2 власник бару «Дублін» ОСОБА_1 здійснювала приймання відвідувачів у вказаному закладі, чим порушила підпункт 1 пункту 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які знаходяться у матеріалах справи, вона 06 квітня 2021 року о 20 годині 30 хвилин впустила до бару відвідувачів у зв`язку з тим, що їй було відомо про те, що повний локдаун закінчився 04 квітня 2021 року.

Також вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні судом відеозапису, який було надано працівниками поліції до протоколу, з якого вбачається, що в приміщенні бару поруч із двома співробітниками магазину перебуває відвідувач.

Крім того, згідно рапорту співробітника поліції на ім`я начальника ОСОБА_2 зазначено те, що 06.04.21 року о 20 годині 15 хвилин при здійсненні профілактичних заходів щодо дотримання карантинних обмежень був виявлений факт роботи бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 та факт приймання відвідувачів в приміщення бару.

Не заслуговують уваги доводи захисника про те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець має право на здійснення декількох видів діяльності: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30 обслуговування напоями, працівником поліції при складанні протоколу не вказано про те, що нею здійснювалась саме діяльність ресторану, а не торгівля у магазині, спростовується вищевказаними доказами по справі, в т.ч. і поясненнями самої ОСОБА_3 , яка пояснила, що впустила відвідувачів саме до бару.

Також суд не погоджується з доводами захисника про те, що запис на відеодиску з мобільного телефону є неналежним доказом у справі, оскільки він відповідає вимогам щодо доказів, визначених у статті 251 КпАП України.

Суд, проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Судом враховано, що ОСОБА_1 раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, вчинене нею адміністративне правопорушення не спричинило шкоди інтересам держави та громадянам, а тому суд вважає за необхідне звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За наведеного провадження по даній справі закриттю на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП із звільненням ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого нею адміністративного правопорушення, з обмеженням усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 278-280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого нею адміністративного правопорушення з обмеженням усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Суддя Т.М. Кологрива