ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 Справа №607/21004/21

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженою особою Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 15 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815844 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зі вказаного протоколу убачається, що « 12.10. 2021 року о 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , у котрого підтверджено діагноз COVID, самовільно залишив місце самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги п.п 3 пункту 2-2 Постанови Кабміну № 1236 від 19 грудня 2020 року( з наступними змінами та доповненнями), у відповідності до ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. «

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення; свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення заперечив, вказав, що будь-які докази на підтвердження вчинення ним правопорушення відсутні, у зазначений день та час, він перебував вдома, спав, ніхто до нього не приходив. Про вказане він надав пояснення працівникам поліції, також, зазначив про це у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах докази, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815844 від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 12.10. 2021 року о 10 год. 30 хв., маючи підтверджений діагноз COVID, самовільно залишив місце самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги п.п 3 пункту 2-2 Постанови Кабміну № 1236 від 19 грудня 2020 року, у відповідності до ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб

Згідно із підпуктом п. 3 пункту 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 № 1236 від 09 грудня 2020 року (з наступними змінами та доповненнями ) - з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної безпеки відповідно до якого забороняється самовільно залишати місця самоізоляції (обсервації).

Натомість, судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достатні докази, які б підтвердили факт самовільного залишення ОСОБА_1 , 12 жовтня 2021 року місця самоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 , та порушення ним правил щодо карантину людей.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: СД-диск з матеріалами відеофіксації; та електронний рапорт ЄО за № 41712 від 12 жовтня 2021 року старшого інспектора ЧЧ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Богданова Д. А.; письмові пояснення ОСОБА_1 , які є аналогічними до пояснень наданих ним у судовому засіданні та власноручно внесеними ним до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815844 від 15 листопада 2021 року.

На долучених матеріалах відеофіксації на СД- диску фрагментарно видно вхідні двері квартири, однак не видно ні номеру квартири, ні номеру будинку,відтак вони не підтверджують обставин, викладених у протоколі.

Так само, суд не приймає до уваги рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки, по-перше: рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом у спілкуванні між працівниками поліції; а по друге: як убачається з самого рапорту він складений зі слів третіх осіб 12.10. 2021 р. повідомляє працівник поліції Сукар про те, що в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , 1964 року народження, відсутній.

Суд також, зауважує, що працівниками поліції правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 виявлене 12 жовтня 2021 року, а протокол про адміністративне правопорушення всупереч вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП складений 15 листопада 2021 року.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП .

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, частиною 1 статті 44-3, статтями 221, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка