Справа №443/12/21
Провадження №3-зв/443/1/21
ПОСТАНОВА

іменем України

09 березня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінко Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачів Львівської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жидачівського районного суду Львівської області Павліва Андрія Івановича від розгляду справи № 443/12/21, -

встановив:

В провадженні судді Жидачівського районного суду Львівської області Павліва А.І. знаходиться справа про адміністративне правопорушення №443/12/21 за матеріалами Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

02.03.2021 до Жидачівського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої він заявив відвід судді Павліву А.І., посилаючись на те, що 22.02.2021 до суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 Колтоновського О.О. про ознайомлення з матеріалами справи № 443/12/21. Проте, жодного процесуального рішення з цього приводу не виносилось, будь-якої відповіді не надано. Крім того, питання залучення чи незалучення захисника в справі суддею, у встановленому законом порядку, не вирішувалось. Також, в судовому засідання 02.03.2021 суддя Павлів А.І. категорично відмовив у допуску ОСОБА_2 до справи про адміністративне правопорушення № 443/12/21, як захисника Коваля О.Р. Вважає, що таким чином суддею Павлівим А.І. було порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу, оскільки суддя чинив ОСОБА_2 , як представнику за довіреністю, перешкоди у реалізації процесуальних прав та наданні правової допомоги. У зв`язку із чим просить відвести суддю Жидачівського районного суду Львівської області Павліва А.І. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №443/12/21 за матеріалами Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області щодо обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме ст. ст.75, 76, 81 КПК України.

Так, відповідно до ст. 75КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником,

потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75та ст.76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35цього Кодексу.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

ОСОБА_1 зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя не розглянув питання щодо допуску ОСОБА_2 до справи у якості захисника Коваля О.Р., таким чином допустив процесуальні порушення чинного КУпАП.

Фактично ОСОБА_1 не погоджується з процесуальними діями судді, які забезпечують обов`язок судді щодо забезпечення сторонам доступу до суду.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді Павліва А.І. не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді резюмується, поки не надано доказів протилежного.

Призначення та проведення судових засідань, витребування доказів, допуск учасників судового процесу, надання ними пояснень, оцінка доказів є процесуальною діяльністю головуючого у справі та у разі допущення порушень цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення, яке буде ухвалено суддею тільки в нарадчій кімнаті, а тому зазначені доводи ОСОБА_1 не є підставами для відводу судді в розумінні ст. 75 та ст.76 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Павліва А.І.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75-76, 80-81 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Жидачівського районного суду Львівської області Павліва Андрія Івановича від розгляду справи № 443/12/21 - відмовити.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г.Равлінко