Справа №: 465/11/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого на АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №009545 від 23.12.2020 , ОСОБА_1 23.12.2020 о 21.30 год. на вул.Городоцька, 231 у м.Львові, керував автомобілем BMW 528, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці) та відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2021 вказані адмінматеріали передано в провадження судді Франківського районного суду м.Львова Величка О.В. Постановою судді Франківського районного суду м.Львова Величка О.В. від 21.01.2021 матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП передано за підсудністю до Турківського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.02.2021 дана справа передана на розгляд судді Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Постановою судді Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. від 12.02.2021 матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП передано повторно за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова, із обґрунтуванням, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII. Цим Законом внесено зміни, зокрема до ст.276 КУпАП, а саме виключено із ч.2 ст.276 КУпАП альтернативну підсудність за ст.130 КУпАП. Відтак, згідно постанови судді Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. від 12.02.2021, відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП (в редакції з 01.07.2020) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, Франківським районним судом м.Львова.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.02.2021 дана справа передана на розгляд судді Франківського районного суду м.Львова Гладишевої Х.В. та призначена до розгляду на 11.03.2021.

Справа, передана з одного суду першої інстанції до іншого суду першої інстанції, в порядку зміни підсудності, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона направлена. Спори між судами про підсудність не допускаються.

Тож, з огляду на викладене та враховуючи строки розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності, судове засідання призначено на 11.03.2021 , про що належним чином сповіщено ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання 11.03.2021 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

09.03.2021 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просив відкласти розгляд справи з метою підготувати пояснення у справі та скористатися правовою допомогою.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити, оскільки таке, на думку суду подане з метою затягування розгляду справи та спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Суд бере до уваги, що протягом тривалого часу - від дня надходження справи до Франківського суду м.Львова - 05.01.2021 та до повторного повернення до Франківського суду м.Львова - 22.02.2021, ОСОБА_1 мав можливість реалізувати гарантовані законом права: на ознайомлення з матеріалами справи, на захист, шляхом залучення захисника, подання до суду доказів, пояснень, клопотань, зокрема про виклик та допит свідків події.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2021 ОСОБА_1 через канцелярію суду долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий КНП «Турківська центральна районна лікарня» Турківської районної ради № 259 від 24.12.2020.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується клопотаннями про передачу справи та про відкладення розгляду справи, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, тому суд вважає, що дану справу слід вирішити у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, під час розгляду даної справи, суд враховує наступне.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Відтак, відповідно до підпункту 171 пункту 2 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» до Кримінального кодексу України включено ст.286-1 КК України, а відповідно до підпункту 4 пункту 2 Розділу І вищезгаданого закону ст.130 КУпАП викладено в новій редакції.

На час розгляду даної справи на офіційному веб-порталі Верховної Ради України стаття 130 КУпАП викладена в редакції Закону №2617-VІІІ, яка не містить складу правопорушення для осіб, які керують транспортними засобами, а Кримінальний кодекс України містить статтю 286-1, якою передбачена кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 09.04.2020, який 2 липня 2020 року було підписано президентом України, 3 липня 2020 року опубліковано, тож закон набрав чинності.

Відповідно до пункту 117 Розділу І закону №720-ІХ було виключено підпункт 171 пункту 2 та підпункт 4 пункту 2 Розділу І з Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», якими скасовувалася адміністративна відповідальність і встановлювалася кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Тим самим законодавець фактично скасував кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та відновив адміністративну відповідальність, як вона існувала до 1 липня 2020 року.

Разом з тим, Законом України від 19 травня 2020 № 619-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури внесення змін» було внесено зміни до статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 3 Кримінального кодексу України, відповідно до яких, зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення чи кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цих Кодексів, 11 червня 2020 року Закон № 619-IX набув чинності.

З огляду на викладене вбачається, що законодавець приймаючи Закон №720-ІХ (яким скасував запровадження кримінальної відповідальності за водіння транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та відмінив дію нової редакції ст. 130 КУпАП, яка не містить складу правопорушення для осіб, які керують транспортними засобамидив.п.117) фактично вніс зміни в КК України та КУпАП всупереч порядку передбаченому статтею 2 КУпАП та статтею 3 КК України в редакції Закону № 619-IX. Окрім цього, Закон №720-ІХ набрав чинності лише 3 липня 2020 року .

Такий порядок внесення змін до КУпАП та КК України (внесення змін до закону про внесення змін-див. п.117 Закону №720-ІХ), опублікування та набрання чинності звісно є далеко не найкращим взірцем законодавчої техніки та безумовно породжує ситуацію правової невизначеності, до якого все ж таки виду правопорушень належить відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А інколи є підставою для дискусії у суспільстві щодо наявності прогалини в законодавстві/законодавчої лакуни/ (від лат. Lacuna заглиблення, порожнина), а від так відсутності законних підстав для притягнення особи до відповідальності.

Україна є членом світового співтовариства, членом Ради Європи, тому, виходячи із своїх міжнародно-правових зобов`язань, формує національну правову систему з огляду на принцип верховенства права, який закріплений у ст. 8 Конституції України. Принцип правової визначеності як один із елементів принципу верховенства права, вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини. (Рішення Конституційного Суду України у справі №1-6/2018 від 27.02.2018р.).

Однак, суд підкреслює, що жоден із згаданих вище законів не дає підстав припустити будь-якій особі, що за керування в Україні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, національне законодавство не передбачає жодної відповідальності.

В будь-якому випадку, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є правопорушенням за вчинення якого винна особа повинна нести відповідальність.

З огляду на викладене, суд повинен керуватись або положеннями ст.286-1 КК України і вважати, що за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння існує кримінальна відповідальність (у відповідності до змін внесених Законом №2617-VІІІ), або положеннями ст.130 КУпАП в редакції, яка діяла до 1 липня 2020 року і притягнути порушника до адміністративної відповідальності (у відповідності до змін внесених Законом №720-ІХ).

Зважаючи на те, що санкція статті 130 КУпАП все ж передбачає менш суворе покарання ніж санкція статті 286-1 КК України, - суд вважає, що в умовах такої правової невизначеності притягнувши правопорушника до адміністративної, а не до кримінальної відповідальності, суд поставить порушника в найкраще з можливих правових становищ та забезпечить захист суспільного інтересу в частині невідворотності покарання за таке, безумовно, суттєве правопорушення.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №0009545 від 23.12.2020, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (на трьох дисках), письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП Стукова В.

Із відеозйомки з нагрудних камер працівників поліції судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, в присутності двох свідків. Більш того, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що своєю поведінкою і діями правопорушник затягував оформлення протоколу.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не скеровував.

Окрім того, суд відхиляє долучений особою, яка притягується до адміністративної відповідальності доказ - висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий КНП «Турківська центральна районна лікарня» Турківської районної ради № 259 від 24.12.2020 (надалі -Висновок), з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 глави 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 2, 6, 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 та п.п. 4-6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованої Міністерством юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (надалі Інструкція № 1395), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення закріплені також у п. 3, 4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (надалі Порядок).

З долученого Висновку вбачається, що лікар (фельдшер) ОСОБА_4 (при написанні прізвища, суд міг допустися помилки, оскільки таке написане нерозбірливим почерком), оглядаючи ОСОБА_1 24.12.2020 о 00 год. 45хв., без відповідного направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та у відсутності працівника поліції, не виявив ознак сп`яніння.

Відповідно до п.22 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог, вважаються недійсними.

Тож, з огляду на навність достатніх підстав вважати Висновок недійсним, суд визнає такий доказ недопустимим, а тому не може використовувати при прийнятті постанови.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тож, аналізуючи наведені докази, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Обставин, що помякшують або обтяжують відповідальність винного, не встановлено. Майнова шкода, вчиненим адміністративним правопорушенням, не заподіяна.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Оскільки, на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, в силу вимог ст. 40-1 КУпАП з нього також підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, у разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження (внесення подання прора) такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Гладишева Х.В.