Справа № 219/4755/21
Провадження № 3/219/1807/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Дубовик Р.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094194 від 30.04.2021 року, який був складений о 18 годині 15 хвилин, 30 квітня 2021 року о 13 годині 48 хвилин ОСОБА_1 в м. Бахмуті по вул. Горбатова, 63 вживав алкоголь (горілку) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю або після зупинки на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.10 є Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорту, йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 4 КУпАП не визнав та вказав, що йому не зрозуміла суть адміністративного правопорушення, за яке він притягається до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено, що він вживав алкоголь після ДТП або після зупинки на вимогу поліцейського, але працівники поліції його не зупиняли. Крім того, не зрозуміло, чи він вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди чи відмовився від проведення медичного огляду, в протоколі зазначено лише, що він відмовився, але не вказано від чого.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно чинного КУпАП не передбачено, щоб суд самостійно змінював суть адміністративного правопорушення, описаного у протоколі та пред`явленого особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В силу ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що працівником поліції допущені неточності при складанні протоколу, які суд за своєю ініціативою не може змінювати чи уточнювати.

Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Диспозицією частини 4 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність в разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

При цьому, слід звернути увагу, що законодавцем не передбачена відповідальність за частиною 4 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, як це зазначено у протоколі.

Крім того, у даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення при описанні суті правопорушення вказане неконкретне його формулювання, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вживав алкоголь (горілку) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю або після зупинки на вимогу поліцейського, що є незрозумілим та не узгоджується між собою.

Крім того, згідно складеного протоколу за ч. 4 ст. 130 КУпАП та наданих до матеріалів справи копій протоколів за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив ДТП, покинув місце пригоди та вжив алкоголь 30 квітня 2021 рокуо 13годині 48 хвилин, тобто в один і той самий час.

Наведене формулювання правопорушення саме по собі суперечить складу адміністративного правопорушення, що передбачає відповідальність виключно за вживання алкоголю після ДТП, а не під час його вчинення.

До того ж в копіях протоколів про адміністративні правопорушення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП місцем вчинення правопорушення вказана АДРЕСА_3 , а в протоколі за ст. 130 ч. 4 відносно ОСОБА_1 , місцем вчинення правопорушення зазначена АДРЕСА_2 , при тому що час правопорушення в усіх протоколах зазначений один і той самий - 13 година 48 хвилин, що також унеможливлює визначення місця вчинення правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В цьому контексті слід зазначити, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ надав висновок згідно якого, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В даному випадку, поліцейськими належним чином не встановлені час та місце вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та самого факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ДТП.

Допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як докази на підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення та його пояснення додані до протоколу.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими. Інших доказів, які зокрема б підтверджували вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв після ДТП працівниками поліції не надано.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, беручи до уваги наведене та виходячи з того, що у справі немає жодних достовірних доказів, що свідчили б про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 130 ч. 4 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття адміністративного провадження по цій справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Керуючись п. 1 ст. 247, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.Є.Дубовик