1Справа № 335/5106/21 3/335/1226/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, громадянина Сірії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 031834, 18.04.2021 року, о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 у кафе „Дамаск за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 34, приймав відвідувачів у середині, чим порушив правила карантину, встановлені пп. 1 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 104 від 17.02.2021 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, суду надав письмові пояснення, відповідно до яких наполягає на відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі. Зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення двері кафе були відчинені, він як найманий працівник обслуговував покупців «на винос», що не заборонено законодавством, крім того, він здійснював прийомку товару та видачу замовлення клієнтам через двері закладу, а їх обслуговування у самому закладі ним не здійснювалося, у приміщенні відвідувачі не перебували.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до пп. 1 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 року, на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

Правилами ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України „Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З наданих суду матеріалів встановлено, що адміністративний матеріал не містить даних, а у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суті адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 . З поданих матеріалів не можливо встановити, в чому полягає об`єктивна сторона правопорушення яке саме порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил було допущено ОСОБА_1 .

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 приймав відвідувачів, однак відсутні будь-які дані, з яких можливо було б встановити, які саме дії останній виконував саме в порушення пп. 1 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 104 від 17.02.2021 року.

Письмові пояснення ОСОБА_1 щодо виконання ним своїх обов`язків найманого працівника у межах закону, матеріалами справи не спростовується.

У якості доказів правопорушення до протоколу долучено рапорт про виявлення факту правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 . Крім того, до матеріалів справи долучено фотознімки, із яких неможливо зрозуміти, де та ким, за яких обставин вони виготовлені, які в тому числі не фіксують вчинення будь-яких дій саме ОСОБА_1 , і не містять його зображення на них.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність події адміністративного правопорушення.

Крім того, до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованого правопорушення, тобто станом на час вчинення інкримінованого діяння був суб`єктом господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, а також, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення ним господарської діяльності у зазначеному у протоколі закладі, а також не підтверджено документально його відношення до даного закладу, суд вважає недоведеним наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності та взаємозв`язку не доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі за адміністративним протоколом відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 27, 34, 35, 44-3, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Калюжна