Справа № 149/949/21
Провадження №3/149/478/21
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревич М.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 , -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

03.04.2021 року о 02:25 год. на автодорозі R31 Бердичів-Хмільник-Літин, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом поряду за допомогою приладу «Драгер», результат позитивний 1, 32 %.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, вказавши, що за кермом автомобіля перебував його знайомий, з яким вони поїхали на місце, де загинув його батько. Перебуваючи на узбіччі дороги до них приїхали працівники поліції, до яких він підійшов та почав розмовляти. Працівники поліції запропонували йому пройти тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння, який він пройшов, оскільки у його водія не було посвідчення водія. В подальшому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Свою вину не визнає та просить суд закрити провадження у справі.

Адвокат Заєць Б.В. просить також закрити провадження у справі у відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази причетності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні також було допитано інспектора Хмільницького РВП ОСОБА_2 , який вказав, що 03.04.2021 року під час патрулювання на автомобілі Шкода Рапід, д.н.з. НОМЕР_3 білого кольору, неподалік с. Уланів Хмільницького району Вінницької області було виявлено автомобіль Renault Megane, який порушив ПДР, а саме перетнув суцільну лінію та зупинився на зустрічній полосі. Під`їхавши до вказаного автомобіля, який стояв на узбіччі дороги із заведеним двигуном, за кермом якого перебував гр. ОСОБА_1 , та на пасажирському сидінні знаходилась, ще одна особа, яка повідомляла, що автомобілем не керувала. Під час спілкування з ОСОБА_1 було відчути різкий запах алкоголю з ротової порожнини та запропоновано пройти тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння, результат огляду який показав перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Після чого було складено протокол та попереджено ОСОБА_1 про те, що йому забороняється керувати транспортним засобом. В подальшому від`їхавши від місця складання протоколу, він побачив, що автомобіль ОСОБА_1 розпочав рух. Було вирішено повторно зупинити вказаний автомобіль, за кермом якого знову перебував ОСОБА_1 , якому було зроблено зауваження та відсторонено його від керування автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та дачу завідомо неправдивих показань на підставі ст.ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні вказав, що 03.04.2021 року до нього підійшов ОСОБА_1 та попросив його поїхати на місце, де його батько потрапив в ДТП та загинув. Сівши за кермо автомобіля ОСОБА_1 , вони поїхали на вказане місце, де зупинились. До них під`їхали працівники поліції на автомобілі синього кольору, моделі ВАЗ 21099, до яких пішов ОСОБА_1 та з ними розмовляв. В подальшому ОСОБА_1 повернувся та вони поїхали до його знайомого, в якого знаходилось його посвідчення водія. Пішовши до свого знайомого та забравши вказане посвідчення, він повернувся до автомобіля, де ОСОБА_1 знаходячись із своїм іншим знайомим повідомив, що до нього повторно приїжджали працівники поліції з якими він розмовляв. В подальшому він сів за кермо автомобіля та разом із ОСОБА_1 поїхали до дому. Все це відбувалося біля 24-ї години.

Інших заяв, клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, інспектора Криницького В.В. і свідка ОСОБА_3 дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 099836 від 03.04.2021 року, поясненнями свідка ОСОБА_2 , які викладені в судовому засіданні на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем та перебування останього в стані алкогольного сп`яніння, частковими поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, актом огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння та тестом приладу «Drager Alcotest 6810», проба позитивна 1,32 %., відео файлами, які знаходяться на DVD диску, які були відтворенні в судовому засіданні.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, стосовно того, що він не здійснював керування транспортним засобом, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння та не заперечував щодо його проходження. Також у дослідженому відео, яке знаходиться на DVD диску встановлено, що в автомобілі на пасажирському сидінні перебуває не свідок ОСОБА_3 , а зовсім інша особа, яка заперечила, що вона керувала автомобілем.

Також суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що він керував автомобілем, який належить ОСОБА_1 , оскільки його покази протирічать іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні. З дослідженого в судовому засіданні відео вбачається, що ОСОБА_3 взагалі не перебував на місці вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того свідок суду пояснив, що події відбувалися біля 24-ї години, в той час, коли освідування ОСОБА_1 проводилось 03.04.2021 року о 2-28 годині, що також було зафіксовано в протоколі про адміністративні правопорушення, складеному 03.04.2021 року о 2 годині 30 хвилин.

Поліцейські несли патрулювання на службовому автомобілі Шкода Рапід, білого кольору, а не на автомобілі ВАЗ 21099, синього кольору, як про це зазначив свідок ОСОБА_3 ..

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В рішенні «Малігапроти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В контексті зазначеного суд звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Однак, заперечення обставин і фактів, які є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку суд розцінює як обраний спосіб захисту. За таких обставин аргументи особи належить підтверджувати належними і допустимими доказами. Суд при розгляді справи із додержанням засад об`єктивності та неупередженості може вживати заходів для витребовування доказів, якщо існують перешкоди для їх надання особою. Однак саме особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд в межах розумних строків зобов`язаний здійснити справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

А тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, характер вчиненого правопорушення, те, що свою вину не визнав та не розкаюється у вчиненому, з врахуванням ст. ст. 34, 34 КУпАП, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 280, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн. відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: Войнаревич М. Г.