ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

19.11.2021 о 19 год. 45 хв. в м. Рівне на вул. Є. Коновальця, 1б, на території якого встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки, ОСОБА_1 , порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував в магазині «TOR-BA» без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив пп. 2 п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року із змінами та доповненнями.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, як порушення правил щодо карантину людей.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вказав, що документи у нього були, однак через свою позицію відмовився їх надавати працівникам поліції. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 Мулявко С.К. вказав, що підтримує подане письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 44-3 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та просить його задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Мулявко С.К., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення п.п. 3 п. 7 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020.

Згідно ст. 49 Конституції Укра їни держава має позитивний обов`язок забезпечувати санітарно-епідемічне благополуччя.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 6 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 6 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року (зі змінами) визначено, що на території України встановлені обмежувальні протиепідемічні заходи на період дії карантину.

Згідно пп. 2 п. 2-2 вказаної постанови КМУ заборонено особам перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 6 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

За порушення правил щодо карантину людей, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

З наведеного вище суд резюмує, що в державі у період подій, описаних у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто станом на 19 листопада 2021 року, діяли обмеження щодо можливості реалізації певних прав задля забезпечення публічного порядку, дотримання правил щодо карантину людей для охорони життя і здоров`я осіб в державі.

А тому, виконання ОСОБА_1 правил щодо карантину людей є обов`язковим і безальтернативним.

П. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, серед іншого, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Судом встановлено, що 19.11.2021 на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Отже, у працівників поліції були законні підстави вимагати в ОСОБА_1 пред`явлення документів, що посвідчують особу.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підтверджується матеріалами справи, які у відповідності до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

При вирішенні питання про відповідальність особи, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, не настанні тяжких наслідків внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначностi вчиненого адмiнiстративного правопорушення суд може звiльнити порушника вiд адмiнiстративної вiдповiдальностi та обмежитися усним зауваженням.

Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому вважається можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв