Справа №592/355/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.
Номер провадження 33/816/294/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Могиленець А.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Осмоловського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Осмоловського В.А. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки за те, що він 05.01.2021 року о 02 год. 03 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Шевченка, 42 у м. Суми з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене повторно протягом року з моменту вчинення ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник Осмоловський В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Свої вимоги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивував тим, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 , оскільки він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а про винесену постанову відносно нього дізнався 21.05.2021 року.

Звертав захисник увагу і на те, що на можливість ОСОБА_1 скористатися своїм правом на захист ОСОБА_1 вплинули ті обставини, що він проживає в іншій області, копія протоколу йому вручена не була, певний час він перебував на лікування, а також введені в країні карантинні заходи.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник Осмоловський В.А. наголошував на незаконності винесеної постанови, оскільки суд вийшов за межі звинувачення, так як протокол був оформлений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постанова винесена про притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказував, що матеріали справи не містять доказів відносно того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повістки він не отримував, що на думку захисника свідчить про спрощений порядок розгляду справи та порушення права на захист ОСОБА_1 в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що стало наслідком порушення принципу законності та верховенства права.

Зазначав апелянт також і про те, що відеозаписом обставин події підтверджується, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно фабули протоколу в ній не зазначено чіткої суті звинувачення та не вказано «повторно протягом року», рапортом підтверджено складання протоколу саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зміни до протоколу були внесені тільки на підставі доповіді, де було зазначено про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт вказував і про те, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має важливу роль для встановлення об`єктивної істини судом.

Вислухавши думку ОСОБА_1 , його захисника Осмоловського В.А., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та доводи апеляційної скарги захисника Осмоловського В.А., суд апеляційної інстанції, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана захисником ОСОБА_2 постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 . Відомостей щодо отримання постанови судді Дьордійчуком В.П. матеріали справи не містять. З матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 його захисник адвокат Осмоловський В.А. ознайомився лише 21 травня 2021 року, про що свідчить його клопотання (а.с. 32). 24 травня 2021 року захисник Осмоловський В.А. подав апеляційну скаргу.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання захисника Осмоловського В.А. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника Осмоловського В.А., основним її доводом щодо скасування оскаржуваної постанови був неналежно оформлений, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, проаналізувавши вказані доводи апеляційної скарги захисника Осмоловського В.А. дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2021 року серії ДПР18 № 039778 відносно ОСОБА_1 , який був покладений в основу оскаржуваної постанови судді як підстава про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, ОСОБА_1 ставилося у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, з повторно досліджених під час апеляційного розгляду відеозаписів за номером та за номером вбачається, що працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було оформлено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення встановлено, що процесуальним документом, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності являється протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України N 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що всупереч зазначеним вимогам закону, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містяться виправлення щодо частини статті вчиненого правопорушення, а саме частина перша виправлена на частину другу шляхом дописування додаткової риски для утворення цифри римської системи числення, що викликає сумнів у його достовірності.

Отже, з урахуванням встановлених в ході розгляду апеляційної скарги обставин справи, апеляційний суд переконаний, що протокол про дане адміністративне правопорушення складений не у відповідності до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, тобто без дотриманням встановленого законом порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Крім того, обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є наявність ознаки повторності правопорушення, а не зазначення її в протоколі, на думку апеляційного суду, прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 039778 від 05 січня 2021 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги захисника Осмоловського В.А.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Осмоловському В.А. строк на апеляційне оскарження постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Осмоловського В.А. задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.