Провадження № 3/127/4798/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2, 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2021 о 01.55 год. ОСОБА_1 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку керованого ним автомобіля за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору.

Крім цього, 05.06.2021 о 01.58 год. ОСОБА_1 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Renault, д.н. НОМЕР_3 , з причепом марки Bodex, д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчинені зазначених правопорушень визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Чубенко С.В., дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факту невиконання вимог працівників поліції про зупинку, подані за допомогою проблисковий маячків синього та червоного кольору не виконав.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 в цій частині суд враховує таке.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII) до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до абзацу четвертого частини п`ятої статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Зі змісту підпункту «а» абзацу третього частини другої статті 16 Закону № 3353-XII водій у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.

Аналогічна норма закріплена і у пункті 2.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР), зі змісту якого випливає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до підпунктів 3, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за фактом невиконання вимоги про зупинку, подану поліцейським, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КпАП, за ознаками невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд враховує таке.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З наданих суду матеріалів випливає, що огляд ОСОБА_1 був здійснений працівником поліції на місці зупинки керованого ним транспортного засобу на місці ДТП. Згідно з наданими суду результатами перевірки ОСОБА_1 на алкоголь останній перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,94 ‰. Результати зазначеного огляду ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні не оспорювали, також не оспорювали дотримання процедури зазначеного огляду.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 за фактом вчинення ДТП, суд враховує таке.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 (б) та пункту 13.1 ПДР. Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно з пунктом 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні недотримання зазначених вимог ПДР не заперечував. Крім того, до матеріалів справи надана схема ДТП, у якій зафіксоване розташування транспортних засобів та виявлені у них пошкодження.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення вимог пункту 10.9 ПДР, а тому його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до приписів частини другої статті 36 КпАП, суд вважає за доцільне зауважити, що санкцією частини першої статті 130 КпАП передбачене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 122-2, 124, 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2, 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: