Справа № 215/3452/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №130399, складеного о 02 год. 50 хв. 16.05.2021, та матеріалів, що до нього долучені 16.05.2021 о 02 год. 24 хв. в м. Кривий Ріг, Тернівський район, по вул. Арсентьєва, б.17, ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 , керував ТЗ «ВАЗ 2105» ДНЗ НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На законну вимогу поліцейського пройти медичний огляд в медичному закладі КП КБЛПД з метою встановлення ступеню наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Зафіксовано на БК 00151, 00219.

Зазначені матеріали надійшли до суду 26.05.2021. В протоколі зазначена дата розгляду в суді 02.06.2021.

02.06.2021 до суду надійшло клопотання адвоката Мельник Л.Г. захисника Суржика Д.В. про перенесення судового засідання в зв`язку з її зайнятістю в іншому процесі.

02.06.2021 розгляд справи було відкладено на 23.06.2021.

ОСОБА_1 та його захисник Мельник Л.Г. подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (вх.№12465, вх.№12463 від 23.06.2021).

23.06.2021 до суду надійшло клопотання адвоката Мельник Л.Г. захисника Суржика Д.В. про закриття справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, в яких зазначено, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки обставини щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння були встановлені з порушенням порядку, а саме: йому відразу було запропоновано пройти медичний огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а не на місці зупинки; йому не видано направлення на проходження такого огляду; про наслідки відмови від проходження він не повідомлений у повному обсязі, оскільки інспектором лише зазначалось про складення протоколу в такому випадку; запрошені свідки не повідомили свої анкетні дані та написали суперечливі пояснення стосовно його відмови (вх.№12464 від 23.06.2021).

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Нормами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Щодо заперечень захисника в частині не проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Для цього поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.

Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці зупинки транспортного засобу фактично не мають можливості.

Проте, з переглянутого судом відео з нагрудних камер інспекторів поліції не вбачається, яким чином останні встановили перелічені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , враховуючи поведінку останнього на місці складення протоколу.

Також на відео з нагрудних камер інспекторів поліції зафіксовано присутність двох осіб, анкетні дані яких не встановлювались та облич яких не видно, а отже, не доведено, що саме вони були присутні в момент фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та саме ними підписані ці пояснення (які написані одним почерком як і протокол), а також сам протокол.

Крім того, матеріали протоколу не містять доказів направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння та на відео відсутні роз`яснення інспекторів ОСОБА_1 про можливість ним самостійно пройти такий огляд з огляду на те, що на відео і в протоколі останнім вказано про не згоду з ознаками сп`яніння, які були виявлені у нього інспекторами. Також ОСОБА_1 не роз`яснювались інспектором наслідки відмови від проходження огляду.

Таким чином, матеріали про адміністративне правопорушення містять суперечливі відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не доводять його винуватість у його скоєнні.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 08.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно з національним законодавством Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Німеччини» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnited Kingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Таким чином, суду не було надано переконливих доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не можу бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому на підставі ст. 247 КУпАП провадження відносно нього слід закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, ч.1 п.3 ст. 284, ст. 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: