Справа № 347/626/21
Провадження № 33/4808/414/21
Категорія ч.1 ст.164КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Косівського районного суду від 20 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнано винуватим. за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без конфіскації паливно-мастильних матеріалів.

Речові докази: бензин марки А-95 у кількості 656 літрів, дизельне пальне у кількості 206 літрів, газ у кількості 258 літрів, обладнання для відпуску та зберігання ПММ, які було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 повернуто ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 на АЗС, що розташована в АДРЕСА_1 , 17.03.2021 року порушив порядок провадження господарської діяльності, а саме: здійснював роздрібну торгівлю паливно-мастильних матеріалів на АЗС без відповідних дозвільних документів (ліцензії).

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Косівського районного суду від 20 травня 2021 року скасувати щодо нього та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях його складу адмінправопорушення за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що на даний час його діяльність пов`язана з роботою автомийки самообслоговування, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1 . На суміжній земельній ділянці, на якій він працював по трудовому договору охоронцем в період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року, де розміщена АЗС.. З 26.02.2021 року він зареєстрований як приватний підприємець, у зв`язку з чим звільнився з цієї АЗС та відкрив по сусідству автомийку де і працює по даний час.

Крім того, додав, що АЗС працює з 2014 року та належить іншому підприємцю. Особисто він не здійснював діяльність ні по закупівлі, ні по продажу паливно-мастильних матеріалів .

08 липня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, клопотання від нього до суду про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, суд вважає, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення № 13 від 17.03.2021 року, суддя місцевого суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю паливно-мастильних матеріалів на АЗС без відповідних дозвільних документів (ліцензії) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП

Разом з тим, висновки судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи, а доводи АС ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу цього правопорушення заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 стверджує, що не займався зберіганням та реалізацією паливно-мастильних матеріалів, оскільки не є суб`єктом підприємницької діяльності, а лише був найманим працівником (охоронцем) і не отримував прибуток від реалізації паливно-мастильних матеріалів.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які спростовують зазначені показання ОСОБА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так саме без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Положеннями ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст.3 ГК під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, однією з основних ознак підприємництва є систематична господарська діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не мотивований належним чином та не узгоджується з доказами зібраними по справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2021 року ст.о/у ВП НОПТ ОУГУ в Івано-Франківській області капітаном податкової поліції Гавкалюком Н.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення №13 за встановленим фактом реалізації дизельного палива на нелегальній АЗС за адресою АДРЕСА_1 ,громадянином ОСОБА_1 . Такими діями було порушено провадження господарської діяльності без відповідної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності, що полягає ліцензуванню відповідно до закону.

Даний протокол було складено без зазначення даних свідків та понятих .

В АС ОСОБА_1 посилається на те, що він особисто не здійснював зберігання палива, так як він не є власником АЗС, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено: протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність, чи особа перебуває в трудових відносинах з юридичною особою підприємцем та чи є ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності. Не спростовані доводи про те, що ОСОБА_1 був лише найманим працівником і не отримував прибуток від реалізації паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №13 від 17 березня 2021 року, ОСОБА_1 ставиться в провину провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та здійснював систематичну діяльність з продажу паливно-мастильних матеріалів.

У прийнятому рішенні у справі, суд вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КУпАП повністю доведена: - протоколом про адміністративне правопорушення № 13 від 17.03.2021 року, де зафіксовано місце, спосіб та обставини вчиненого (а.с.1); актом огляду речей (документів) при вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно до якого на АЗС було оглянуто та вилучено: бензин марки А-95 у кількості 656 літрів, дизельне пальне у кількості 206 літрів, газ 258 літрів, обладнання для відпуску та зберігання ПММ, які було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 (а.с.2), актом приймання-передачі на відповідальне зберігання від 17.03.2021 року (а.с.4).

Суд першої інстанції безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП та притягнув його до адмінвідповідальності за вказане правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які дозволяють встановити власника АЗС в АДРЕСА_1 та вилучених паливно-мастильних матеріалів.

З матеріалів справи не вбачається, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Матеріали справи свідчать про те, що працівниками податкової поліції виявлено одиничний епізод продажу паливно-мастильних матеріалів, також не встановлено кому належить АЗС і паливно-мастильні матеріали. Також матеріали справи не містять, що ОСОБА_1 є правомірним користувачем (орендарем) зазначеної АЗС. А отже протокол про адміністративне правопорушення не містить достатніх даних, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відповідальність за здійснення господарської діяльності без державної реєстрації автозаправної станції, яка розташована в с АДРЕСА_1 , повинен нести її власник, який організував діяльність вищевказаної автозаправної станції з метою отримання незаконного прибутку та забезпечив її діяльність шляхом постачання паливно-мастильних матеріалів та укладення договорів з найманими працівниками.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , здійснював господарську діяльність та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки доводів та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк