Справа № 201/4147/21
Провадження № 3/201/2600/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої фізичною особою-підприємцем, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 квітня 2021 року о 10 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Джилі», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 13-к по вул. Космічна в м. Дніпрі стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкодила автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , після чого залишила місце пригоди та не повідомила поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 була неодноразово належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки». Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначені в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, зі сторони захисту адвокатом Федосєєвим Є.О. до суду було подано клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в обґрунтування якого захисником було зазначено, що його підзахисна не погоджується з протоколами про адміністративні правопорушення відносно неї, оскільки 08 квітня 2021 року вона не перебувала за кермом автомобіля «Джилі», д/н НОМЕР_1 , яким ймовірно керувала її мати ОСОБА_2 , котрім між собою дуже схожі ззовні.

Водій ОСОБА_3 , з`явившись до суду, підтвердив фактичні обставини справи, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також пояснив, що в день пригоди він вийшов із закладу охорони здоров`я на вул. Космічній в м. Дніпрі та сів за кермо власного автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , на лобовому склі якого він побачив записку, у котрій було повідомлено, що його автомобіль пошкодили внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Спершу він подумав, що цю записку залишив заподіювач шкоди, однак, зателефонувавши за номером телефону зазначеним у ній, виявилось, що її залишив свідок ОСОБА_4 , який став очевидцем цієї пригоди. У розмові з останнім, йому стало відомо, що його автомобіль декілька разів був пошкоджений в результаті наїзду на нього автомобілем «Джилі», д/н НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилась жінка, при цьому вказаний свідок надіслав на його мобільний телефон фотографії цього автомобіля, який після зіткнення залишив місце пригоди. Він викликав поліцію на місце ДТП, при цьому під час оформлення матеріалів за цим фактом поліцейські намагалась викликати власника причетного автомобіля «Джилі», який спочатку в телефонній розмові погодився приїхати на місце пригоди, однак потім, зі слів поліцейських, відмовився це робити, оспорюючи свою причетність до цієї пригоди. Пізніше, за результатами проведених розшукових дій, поліцейськими були складені ці протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 . Також з ним намагався зв`язатися вищевказаний власник автомобіля «Джилі», пропонуючи йому кошти за шкоду заподіяну його дружиною ОСОБА_1 , однак вони не домовились з приводу ціни, після чого йому ще раз зателефонував адвокат зі сторони останніх, який пропонував скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак проконсультувавшись з юристами, він не погодився на це, оскільки побоювався за те, що йому не відшкодують збиток. Після цього йому зателефонувала вже сама ОСОБА_1 , яка також намагалась з ним домовитись про те, щоб він не ініціював направлення справи до суду, однак вони не змогли дійти до обопільної згоди.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що 08 квітня 2021 року він приїхав до дитячої лікарні на вул. Космічній в м. Дніпрі, де став очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в результаті наїзду на припаркований автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , водієм автомобіля «Джилі», д/н НОМЕР_1 , жіночої статі, яка, здійснюючи рух заднім ходом, не помітила попередній автомобіль, пошкодивши на ньому бампер з правого боку. Помітивши це, він відразу підійшов до вищезазначеної жінки, повідомивши їй про ДТП, однак остання ніяк не відреагувала та продовжила виконувати маневрування, здійснивши ще одне зіткнення з бампером автомобіля «Фольксваген», у зв`язку з чим він ще раз звернувся до водія автомобіля «Джилі», вимагаючи від неї зупинитись, при цьому він зробив фотографію керованого нею автомобіля та повідомив їй, що передасть вказані фото поліції, однак вона залишила місце пригоди. Він знаходився досить близько від автомобіля «Джилі» та може впізнати водія цього засобу, зокрема нею була жінка, близько 35-40 років, зовнішність якої повністю схожа з особою ОСОБА_1 , паспорт якої ним оглядався за клопотання потерпілої сторони у судовому засіданні, яку він впізнає як водія вищевказаного автомобіля, яким точно не могла бути жінка близько 50 років.

Дослідивши безпосередньо під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушниці ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом поліцейського, якими було виявлено правопорушення; схемою місця дорожньо-транспортної події від 08 квітня 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, після якої залишила місце пригоди водій автомобіля «Джилі», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у зв`язку з чим уповноваженою посадовою особою графічно зображено лише постраждалий автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , та місце наїзду на останній, при цьому слід зазначити, що автомобіль «Фольксваген» в момент зіткнення знаходився без руху, оскільки був припаркований водієм ОСОБА_3 на місці стоянки, також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень з правого боку автомобіля «Фольксваген», механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями очевидця пригоди свідка ОСОБА_4 , який впізнав за кермом автомобіля «Джилі», д/н НОМЕР_1 , водія ОСОБА_1 , під керуванням якої сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 ; поясненнями водія-учасника пригоди ОСОБА_3 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134888 від 14 квітня 2021 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

Позицію сторони захисту щодо невинуватості правопорушниці ОСОБА_1 суд визнає неприйнятною, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що в час та місці зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення постраждалий автомобіль «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , знаходився без руху, а отже лише діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності могли бути завдані відповідні пошкодження, при цьому на місці пригоди автомобіль «Джилі», д/н НОМЕР_1 , керований останньою був безпосередньо помічений свідком ОСОБА_4 , який надав ґрунтовні пояснення з цього приводу, вказавши на індивідуальні ознаки як автомобіля, яким було скоєно ДТП, зокрема його колір, марка та номерний знак, так і на індивідуальні ознаки у зовнішності особи водія, зокрема її стать, вік, зовнішній вигляд та прикмети. Крім того, назвавши особливості у зовнішності цієї особи, статі та її віці, свідкові під час судового розгляду було надано для огляду з матеріалів справи копію паспорта громадянина України особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за якою ним було вказано на цю особу, як на водія, яка керувала автомобілем «Джилі», д/н НОМЕР_1 , в момент пригоди, що відповідно спростовує аргументи захисника про можливу причетність до цієї пригоди іншого водія ОСОБА_2 , яка приходиться матір`ю ОСОБА_1 , а отже всі альтернативні пояснення представлених доказів надзвичайно малоймовірні.

Тобто, надані у судовому засіданні, а також під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення показання учасника провадження свідка ОСОБА_4 є чіткими та послідовними, зіставляються та взаємоузгоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами справи, в тому числі показаннями власника пошкодженого автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а тому вони не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, що дозволяє покласти їх в основу даного процесуального рішення.

Отже, заявленим аргументам зі сторони захисту суперечить сукупність долучених до матеріалів цієї справи належних та допустимих доказів, які не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, в тому числі в тій частині, що саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності керувала автомобілем «Джилі», д/н НОМЕР_1 , в час та місці зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, індивідуальні ознаки у статі, віці та зовнішності якої зіставляються з особою правопорушниці, копія паспорта громадянина України якої знаходиться в матеріалах справи, оглянувши яку безпосередній очевидець пригоди свідок ОСОБА_4 вказав на ОСОБА_1 як на водія вищевказаного автомобіля.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Фольксваген», після чого правопорушницею було залишено місце пригоди.

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушниці в залишенні водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що остання не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьох тисяч чотирьохсот гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох гривень.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя:В.М. Гончаренко