Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/245/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10.09.2020 року о 16 год. 39 хв. в м. Кропивницький по бульвару Студентському, буд. 9, керував транспортним засобом Volkswagen Pasat, д.н.з. НОМЕР_2 , повторно протягом року з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та із застосування приладу Drager Alcotest (68.1) водій відмовився в присутності двох свідків.

З урахуванням довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 протягом року накладалось адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якіх окрім апеляційних вимог, просить поновити пропушений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування поважності строку зазначає, що судом не виконано вимоги ст.285 КУпАП та не надіслано протягом трьох днів на його адресу постанову у справі про адміністративне правопорушення. Копію постанови він отримав поштою, за наслідками запиту на ім`я керівника апарату Ленінського районного суду м. Кіровограда про стан розгляду справи лише 02.06.2021 року. Отже, оскільки справу розглянуто без його участі, та про прийняте рішення по справі він дізнався лише 02.06.2021 вважає, що строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню.

За наслідками апеляційного розгляду ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що він керував автомобілем та/або перебував за кермом належного йому автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не зупиняли належний йому автотранспортний засіб під час його руху і тим більше не відстороняли його від керування ним.

Зазначає, що в зазначену в постанові дату та час він разом із сусідом та своїм сином перебували біля гаражу по бульвару Студентському та перебували поруч з належним йому автомобілем, до них підійшли працівники патрульної поліції. Тобто він не перебував за кермом автомобіля та не керував ним. Вищевикладене свідчить, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, так як перебування поруч з автомобілем в якості пішохода не охоплюється диспозицією вищевказаної статті та Законом не забороняється.

Крім того, апелянт зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП. Натомість суд першої інстанції проігнорував вищевказані вимоги Закону, що призвело до спрощеного, формального розгляду справи про адміністративне правопорушення, її неправильного вирішення, порушення його прав як учасника розгляду справи та безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім цього, суд безпідставно дійшов висновку, що він належним чином був повідомлений про місце, час, дату розгляду справи Ленінським районним судом. Жодного судового виклику від суду на його адресу не надходило і в матеріалах справи відсутні будь- які докази зворотнього. За вищевказаних обставин у суду не було жодних законних підстав розглядати справу без його участі. Формальний підхід до розгляду справи призвів до фактичного усунення його від участі у справі. Внаслідок цього був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні та надати власні пояснення суду з приводу обставин події.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення, чи саме він винний у його вчиненні, чи підлягаю він адміністративній відповідальності.

Враховуючи наведені апелянт вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав. З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку, що його неявка до суду не перешкоджає розгляду справи та можливо розглядати справу за відсутності апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку слід задовольнити, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як слідує із матеріалів справи постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 07.12.2020 року за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується даною постановою суду (а.с. 28-32). Згідно супровідного листа копія постанови суду на адресу проживання останнього, була направлена 11.12.2020 (а.с. 33).

Водночас даних шодо отримання ОСОБА_1 вказаного поштового відправлення, матеріали справи не містять.

У подальшому, за заявою ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Кіровограда, 28.05.2021 на його адресу було повторно направлено копію постанови від 07.12.2020, яку він отримав 06.06.2021 (а.с.37-39).

Апеляційну скаргу на вказану постанову районного суду ОСОБА_1 подав 11.02.2021 року, подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Таким чином, враховуючи обставини, на які посилається апелянт та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому пропущений строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а висновки суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 176180 від 10.09.2020 року, в якому зафіксовано, що 10.09.2020 року о 16 год. 39 хв. в м. Кропивницький по бульвару Студентському, буд. 9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Pasat, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та із застосування приладу Drager Alcotest (68.1) водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016). Повторне вчинення аналогічного правопорушення протягом року, рішення № 108491 від 17.05.2019 Кіровоградським РС в Кіровоградській області, а також постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2020 року, залишена постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.08.2020 року без змін (справа № 405/1530/20);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в яких останні, кожен окремо, підтвердили, що вони були присутніми при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та із застосування приладу Drager;

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2019 року (за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 20.06.2019) визнавався винним у вчиненні 04.04.2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (справа № 390/625/19),;

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 протягом року накладалось адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.08.2020 року постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2020 року залишено без змін. Постанова Кропивницького апеляційного суду набрала законної сили (справа № 405/1530/20);

- довідкою про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом, якою підтверджується отримання ОСОБА_1 09.07.2016 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- відеозаписами з відеореєстратора, встановленого в автомобілі патрульної поліції (video_2020-09-11_17-18-38) та з камер «Bodycam» працівників поліції , , , , ), які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом «А. / ОСОБА_1 », оглянутого судом, якими (відеозаписами) підтверджується керування водієм ОСОБА_1 10.09.2020 року о 16 год. 39 хв. в м. Кропивницький по бул. Студентському, буд. 9 транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_4 , та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та із застосування приладу Drager;

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

При цьому, ОСОБА_1 будь яких інших доказів, на спростування прийнятого районним судом рішення, до апеляційної скарги не надав.

Зокрема, в ході апеляційного розгляду доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст. 130 КУпАП, скаржник суду не наводив.

Всупереч апеляційних доводів ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено порушень посадовими особами під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також не встановлено порушень процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, встановленої Інструкцією 1452/735 та вимогами ст. 266 КУпАП.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу драгер на місці зупинки транспортного засобу. Під час даної відмови, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції 1452/735 були залучені два свідка, які у письмових поясненнях, написаних ними власноруч, підтвердили вказаний факт.

Доводи ОСОБА_1 про те, шо він не керував транспортним засобом є надуманими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та з відео реєстратора патрульного автомобіля.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу порушення його права на захист через розгляд справи судом за його відсутності, оскільки судом першої інстанції неодноразово вживалися заходи щодо забезпечення участі особи під час розгляду справи. Рішення про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином обґрунтоване, мотиви якого наведені у мотивувальній частині постанови.

Крім того, апелянтом реалізовано право на апеляційне оскарження чим було забезпечено право та можливість останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази, які доводять його невинуватість, тощо. Проте, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги не з`вився, водночас належних доказів та вагомих аргументів стосовно його не винуватості за ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надав.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки таке рішення ґрунтується на належних, допустимих, достатніх доказах, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції даної норми закону.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко