Єдиний унікальний номер 341/1142/21
Номер провадження 3/341/658/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2021 № 044378 ОСОБА_1 вчинив порушення правил щодо карантину людей за наступних обставин.

08.04.2021 о 12 годин 00 хвилин ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , будучи посадовою особою, а саме, власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не припинив роботу магазину, який здійснював прийом та продаж товарів, чим порушив постанову КМУ від 09.12.2020 № 1236 із змінами.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, не визнав та суду пояснив, що будь-яких умов карантину не порушував. Йому взагалі не відомо, на підставі чого було складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Указаний протокол не підписував, оскільки такий складався без його присутності, про його наявність дізнався саме у судовому засіданні.

Після огляду у судовому засіданні відеозапису ОСОБА_1 заначив, що з відеозапису неможливо встановити, у якому саме магазині проходить відеозйомка, неможливо ідентифікувати магазин. Водночас, на відео відсутні відвідувачі у приміщенні та не відображено факту правопорушення, яке зазначено у вказаному протоколі.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам і поясненням особи, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП в редакції на момент складання протоколу, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акта, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа та які конкретно норми законодавства порушила, чим допустила адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції, чинній на час складання протоколу; далі Постанова № 1236) установлено відповідні карантинні обмеження.

Водночас, структура вказаної Постанови № 1236 передбачає викладення норм за пунктами та підпунктами відповідних пунктів.

Однак, у вказаному протоколі № 044378 жодних пунктів та підпунктів не вказано.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Оцінивши докази, доходжу висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 не містять належних доказів (даних), які підтверджують факт здійснення торгівлі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а ОСОБА_1 є власником цього магазину.

Крім цього, беру до уваги письмове пояснення свідка ОСОБА_2 яке долучено до матеріалів справи, у якому остання підтвердила факт, що дійсно 08.04.2021 близько 11 годин 30 хвилин прийшла у приміщення магазину, щоб прибрати та провітрити це приміщення. Магазин не працював, відвідувачів не було.

Однак, суддя позбавлений можливості установити, у якому саме магазині особа проводила прибирання.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не долучили доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 44-3 КУпАП.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що відеофіксація здійснювалась саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », посилання на які міститься у протоколі. Також, поліцейський не долучив жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та є ФОП, а також те, що у цьому магазині взагалі здійснювалась торгівля товарами, їх прийняття.

Відповідно до змісту рапорта працівника поліції від 08.04.2021, 08.04.2021 о 12 годин 00 хвилин ОСОБА_1 перебував у магазині, що знаходиться по АДРЕСА_2 та будучи посадовою особою не припинив роботу магазину, який здійснював прийом та продаж товару.

З відеозапису, яке долучено поліцейським до матеріалів справи та яке було оглянуте у судовому засіданні підтверджується, що на відео видно тільки жінку, яка підмітає. Водночас, ОСОБА_1 на відео немає, відвідувачів немає та приймання товару чи торгівля не відбуваються.

Таким чином, суддя позбавлений можливості установити, чи здійснював ОСОБА_1 торгівлю товарами саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення та інші додані докази, не визнаю належними доказами для використання у процесі доказування, оскільки такі не містить достатніх і переконливих даних щодо об`єктивної сторони правопорушення, за яким складено протокол стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Зважаючи на те, що суддя позбавлений можливості самостійно збирати докази і визначати кваліфікацію описаного у протоколі діяння ОСОБА_1 , доходжу висновку про те, що у визначений законодавством спосіб належними доказами не доведено наявність у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, за яке її може бути притягнуто до відповідальності у межах цієї справи.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Інспектор поліції не дотримався вимог ст. 251 КУпАП та не зібрав доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. До матеріалів справи не додав належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП.

Оцінивши докази, доходжу висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Так, відсутні будь-які належні докази, які свідчать про торгівлю чи приймання товару у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які підтверджують, що ОСОБА_1 є власником вказаного магазину, а відеофіксація здійснювалась у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 44-3 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44 -3 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44 -3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель