КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Мішутушкіна О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Мішутушкіна О.В. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 16.01.2021 року о 03 год. 55 хв., по вул. Велика Васильківська, 57/3 в м. Києві ОСОБА_1 керувала автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, яка від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Мішутушкін О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно і необ`єктивно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам.

При цьому апелянт зазначає, що поліцейські незаконно висунули водію ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на начебто наявність у неї ознак такого стану, оскільки жодних ознак, які б вказували про її перебування в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння у ОСОБА_1 не було.

Крім того, апелянт посилається на порушення працівниками поліції вимог КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015), оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а лише просила надати їй час щоб подзвонити чоловіку та порадитись з ним, так як вона вперше опинилась у такій ситуації, після чого сама просила поліцейських провести її огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак поліцейські відмовили та склали стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, працівники поліції не роз`яснили водію ОСОБА_1 процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду і, в порушення вимог Інструкції, вже після складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння порадили останній самостійно звернутися до медичного закладу для проходження такого огляду та виписали їй відповідне направлення на огляд, після чого остання самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія» і за результатами проходження цього огляду згідно Висновку КМНКЛ «Соціотерапія» №000192 від 26.01.2021 року у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Крім того апелянт вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неповним і не відображає усіх фактичних обставин даної справи, а письмові пояснення свідків не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони викладені на заздалегідь приготовлених бланках, заповнених самим же поліцейським і не містять відомостей про наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, а згідно наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 в присутності цих свідків неодноразово повідомляла поліцейському, що погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак поліцейські їй відмовили, посилаючись на те, що вони вже почали складати стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду. Тобто, на думку апелянта, складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки зміст цього протоколу суперечать фактичним обставинам справи.

Вислухавши пояснення захисника Мішутушкіна О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винною у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №135015 від 16.01.2021 року (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), при цьому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с. 2), а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 4), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, а тому працівники поліції незаконно висунули їй вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, а тому невиконання водієм транспортного засобу вимоги працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, що входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, навіть якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.

Апеляційні доводи захисника про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, так як водій ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а лише просила надати їй час щоб подзвонити чоловіку та порадитись з ним, так як вона вперше опинилась у такій ситуації, після чого сама просила поліцейських провести її огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак поліцейські відмовили та склали стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4), поліцейський неодноразово, у тому числі в присутності двох свідків, пропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та роз`яснив наслідки відмови від проходження такого огляду, а тому, хоча ОСОБА_1 фактично і не повідомляла працівнику поліції, що відмовляється від проходження такого огляду, проте зафіксовані на вказаному відеозаписі поведінка водія ОСОБА_1 , яка тривалий час ухилялась надати відповідь на вимогу поліцейського, вказуючи, що їй необхідно порадитись зі своїм чоловіком, після чого майже через 30 хвилин повідомила про свою згоду пройти відповідний огляд, така поведінка водія ОСОБА_1 була вірно розцінена працівниками поліції, як відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 4), поліцейським вчинено усі необхідні та вичерпні дії для забезпечення права ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а її відмова від проходження такого огляду зафіксована належним чином.Тобто, зафіксовані на цьому відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які спростовують доводи апеляційної скарги її захисника про порушення працівниками поліції вимог КУпАП та вищезазначеної Інструкції.

Крім того, апеляційний суд відмічає, що отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяла на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок знати вимоги правила дорожнього руху, зокрема пункт 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 самостійно пройшла огляд у лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія» та його посилання на Висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 26.01.2021 року №000192 як на доказ перебування ОСОБА_1 у тверезому стані під час її зупинки працівниками поліції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування транспортним у стані алкогольного сп`яніння, а за порушення нею п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що наявний у справі відеозапис та письмові пояснення свідків не можна вважати належними і допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з підстав того, що вказаний відеозапис є неповним, а пояснення свідків викладені на завчасно заготовлених бланках і заповнені самим же поліцейським, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки положення КУпАП та вищевказаної Інструкції не містять вимог щодо форми та змісту письмових пояснень свідків, функція яких полягає лише у засвідченні відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, що і засвідчили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях (а.с. 2).

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим клопотання захисника про виклик в судове засідання вказаних свідків і не вбачає підстав для їх виклику, оскільки дії працівників поліції зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, що міститься в матеріалах справи (а.с. 4), на якому чітко видно двох свідків, які у своїх письмових поясненнях (а.с. 2) засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгера» або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття стосовно неї провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Мішутушкіна О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа: №757/10906/21-п; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження: №33/824/2680/2021

Головуючий у І інстанції: Шапутько С.В.

Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.