Справа № 344/6543/21
Провадження № 3/344/3296/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 17 квітня 2021 року в 07 год. 25 хв. по вул. Шухевичів, 21-Б у м. Івано-Франківськ керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засідання заперечив обставини що викладені у протоколі про адміністративне правопрушення. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що під на час складання адміністративного протоколу відповідно до якого йому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП він не керував будь яким транспортним засобом взагалі та не мав такого наміру. Вказує, що працівники патрульної поліції під`їхали до припаркованого транспортного засобу, у якому він був пасажиром, а не водієм, та коли вони підійшли до нього і пропонували йому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння розгубився і не знав як себе поводити і через не зрозумілу для нього поведінку та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції прийняв позицію від усього відмовитись. Вказує, транспортним засобом який вказаний у даному протоколі керував його сусід ОСОБА_2 , який того дня його та його знайомим ОСОБА_3 забрав з АДРЕСА_2 та мав намір за їх проханням відвезти до міста Надвірної на футбол, однак у ОСОБА_2 виникли особисті обставини і він зупинився неподалік УМГ «Прикарпаттятрансгаз» та направився у вказану установу. У час відсутності останнього він пішов до найближчого магазину взяти каву для себе та ОСОБА_3 , у магазині йому було відмовлено у безготівковому розрахунку та він був змушений повернутись до автомобіля у якому він їхав як пасажир за гаманцем, при поверненні з магазину присів за водійське сидіння та спілкуючись з ОСОБА_3 хотів узяти гаманець з грошима, та піти повторно по каву, однак у цей час під`їхали до автомобіля у якому він знаходився працівники патрульної поліції, підійшли до нього та при спілкуванні з ним запропонували йому прохойти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відповідно склали на нього даний адміністративний протокол, на заперечення які він озвучив працівникам поліції про те що він не є водієм даного транспортного засобу, а саме просив звернути увагу на час у відеозапису 07 годину 39 хвилин де є відображено, що він вказує що не є водієм, однак працівники поліції на вказане ним зауваження не відреагували жодним чином. Вказує, що при ознайомленні із матеріалами даної адміністративної справи ним встановлено відсутність у матеріалах справи будь яких доказів тих обставин що викладені у протоколі про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутні будь які належні та допустимі докази, що він керував транспортним засобом, а початок спілкування працівниками поліції з ним відбулось коли автомобіль стояв припаркований з вимкнутим двигуном, а тому просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Микитюк Р.В. у судовому засіданні просив суд звернути увагу на те, що працівники поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 посилаються на те, що до управління патрульної поліції поступило повідомлення (орієнтування), що водій вказаного у протоколі транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, однак жодних доказів до матеріалів даної адміністративної справи ними не долучено, хоча такі повідомлення повинні фіксуватись у відповідних журналах, що у свою чергу підтверджує пояснення ОСОБА_1 , а саме те, що транспортний засіб не здійснював руху, а був припаркований на узбіччю дороги, будь яких доказів які б спростували твердження ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні. Вказує, що відповідно до ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів та нести тягар доказування покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу та є складовою презумпції невинуватості в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Просить суд справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 , та підтвердив те, що у день складання даного протоколу вказаним у ньому транспортним засобом керував саме він, а не ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , також додатково вказав, що він був на місці складання даного адміністративного проколу, однак під час його складання, працівники поліції не виявили бажання отримати від нього будь яких пояснень чи доводів з даного приводу, таким чином був фактично позбавлений можливості повідомити поліцейських, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом та не мав такого наміру.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також доводи адвоката Микитюка Р.В., дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.

В той же час вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу I інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак жодних доказів керування ОСОБА_1 автомобілем в розпорядження суду не надано, а наявність у матеріалах справи пояснення свідків та відеозапису на якому останній відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не може бути беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 керував у день складання протоколу та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння транспортним засобом. А тому враховуючи пояснення самого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 2.5 ПДР України, оскільки не надано доказів керування ним транспортним засобом.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказана норма закону є імперативною, при цьому положення КУпАП не визначають повноважень, підстав та обов`язку для суду збирати докази.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст. 130, ст.ст. 247, 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Тринчук