Номер провадження: 33/813/869/21
Номер справи місцевого суду: 521/6591/21
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Леонової Г.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до постанови суду, 26.07.2017 року об 16 год. 00 хв. в м. Одесі по вул. Краснова, 2-а водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Опель», н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , під час перестроювання не дав дорогу т/з «Хюндай Туксон», н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3 та 2.3«б» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР). В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 04.06.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що згідно п. 2.3«б» ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того, відповідно до п.п. 10.1 та 10.3 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що правопорушник ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та письмовими поясненнями учасників ДТП.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 адвоката Грози І.В. про витребування матеріалів кримінального провадження та про направлення справи для проведення додаткової перевірки, оскільки копія постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2021 року мається в матеріалах справи (а.с.1-7), ніким не оскаржувалася, а тому набрала законної сили.

З цих підстав суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне відмовити в задоволенні аналогічного клопотання представника ОСОБА_1 Леонової Г.В.

Крім цього, суд першої інстанції обгрунтовано врахував положення п. 7 ч.1 ст. 38 КУпАП стосовно того, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Враховуючи, що вищевказана постанова була прийнята 26.02.2021 року, про що вказано вище, то строк накладення адміністративного стягнення закінчується 26.05.2021 року, а тому на час постановлення оскаржуваної постанови суду не сплив.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в скоєній ДТП винний інший водій ОСОБА_2 , який на великій швидкості рухався по правій полосі дорожнього руху в попутному напрямку, керуючи автомобілем «Хюндай Туксон», н.з. НОМЕР_3 , та допустив зіткнення з автомобілем «Опель», н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , то вони не є підставою для визнання ОСОБА_1 невинним у скоєнні ДТП, оскільки зазначені обставини не свідчать про відсутність порушень з боку ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР, які спричинили механічні пошкодження транспортних засобів.

Крім того, вина ОСОБА_1 також підтверджується Висновком експерта № 381-А від 29.05.2020 року, згідно якого в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1 та 10.3 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події ДТП (а.с.24-33).

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12.07.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду (підпис) С.М. Сегеда