Справа № 297/1380/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Фейір О. О., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючої, одруженої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянки України,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №746302 від 04 червня 2021 року, 04 червня 2021 року о 16:05 год. ОСОБА_1 самовільно залишила місце самоізоляціїї, знаходилася на КПП "Лужанка", що в с. Астей Берегівського району Закарпатської області, чим самим порушила вимоги п. 2.3 Постнанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року та п. 3.3. постнонови КМУ №104 від 17 лютого 2021 року.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не визнала, та пояснила, що дійсно 04 червня 2021 року, знаходилася на КПП "Лужанка", так як поверталася з Угорщини на Україну. Про необхідність перебування на самоізоляції вона не знала, про таке її ніхто не повідомляв. Вважала, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки правила щодо карантину людей вона не порушувала.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі Постанови), на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (далі - Закон), самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи;

Самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 (п. 5 Постанови).

Пунктом 7 вищевказаної постанови визначено перелік осіб, які потребують самоізоляції, серед яких, зокрема, особи, що перетинають державний кордон та прибули з держави або є громадянами (підданими) держав із значним поширенням COVID-19.

Так, матеріали справи не містять взагалі жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 входить до переліку осіб, що потребують самоізоляції.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, хто призначив ОСОБА_1 зобов`язання щодо самоізоляції, строк такої самоізоляції, повідомлення про відповідальність за порушення режиму самоізоляції та зобов`язанння ОСОБА_1 щодо самоізоляції.

Сам же протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №746302 від 04 червня 2021 року, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю доказів.

Разом з тим, аналіз досліджених в ході судового розгляду доказів призводить до висновку, що факт порушення правил щодо карантину людей ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрити, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 44-3, п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Фейір О. О.