ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/6/21 Номер провадження 33/814/224/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. з секретарем Гавриленко Л.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року, якою,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,-

Визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративного стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою судді, 26.12.2020 о 20 годині 22 хвилини в м.Миргород по вулиці Шишацька, 90 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в Миргородській ЦРЛ зі згоди водія. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи рішення по справі суддя прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні, а отже він повинен нести відповідальність, передбачену законом.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що при ньому у лікарні не був розпечатаний мундштук алкотестера, не пред`явлено на його вимогу сертифікат алкотестера, не ознайомили з висновком і результатами обстеження.

Зазначає, що постанова про виправлення описки від 03.02.2021 року також є незаконною, оскільки винесена до оголошення повного тексту постанови, який мав оголошуватися лише 05.02.2021 року.

Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 в котре не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язково.

ОСОБА_1 приймав участь при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього судом першої інстанції, про прийняте рішення достовірно знав та оскаржив його до апеляційного суду, про дату та час розгляду його апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлений належним чином, але в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився декілька разів, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без присутності ОСОБА_1 .

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею першої інстанції, виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2020 року, серії ДПР18 № 243969, ОСОБА_1 , порушив п 2.9 А ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 №243969 від 26.12.2020 року (а.с.1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 26.12.2020 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 155 складеному о 20 годині 45 хвилин 26.12.2020, результатом тестування 1,15‰-1,02‰ (а.с.2). Вина також підтверджується відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної відеокамери поліцейського СРПП №1 Миргородського ВП, який був присутній при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 так і в Миргородській ЦРЛ при використанні алкотестеру.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Обставин, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Проте, апеляційний суд погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , стосовно незаконності постанови про виправлення описки від 03 лютого 2021 року.

Так, суддя суду першої інстанції виносячи постанову про виправлення описки в частині призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік фактично змінив судове рішення в частині призначення сятгнення.

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Опискою вважається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що судом першої інстанції 03 лютого 2021 року в порядку ст.379 КПК України винесено постанову про виправлення описки, якою було внесено зміни до резолютивної частини постанови та змінено адміністративне стягнення. Таке виправлення є неприпустимим і не може вважатися опискою, оскільки змінено остаточне покарання, що може бути вирішено тільки при винесенні постанови.

В зв`язку з вищевикладеним постанова Миргородського міськрайонного суду від 03 лютого 2021 року про виправлення описки підлягає скасуванню, а апеляційна скарга в цій частині задоволенню.

Відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах передбачених санкцією статті, воно не може бути посилено.

Суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та не наклав стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що суперечить безальтернативної санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, але враховуючи вимоги ч.9 ст. 294 КУпАП, посилити стягнення є неможливим, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 про виправлення описки скасувати як незаконну.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.