Справа №443/10/21
Провадження №3-зв/443/3/21
ПОСТАНОВА

05 березня 2021 року місто Жидачів

суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Павліва А.І., у справі №443/10/21 -

В С Т А Н О В И В:

у провадження судді Сливки С.І. 02 березня 2021 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Павліва А.І. у розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

В обгрунтування заявленого відводу ОСОБА_1 покликається на те, що суддя Павлів А.І. не може брати участь у розгляді вказаної вище справи і підлягає відводу, оскільки є обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Стверджує, що суддя Павлів А.І. не розглянув клопотання ОСОБА_1 від 24.02.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи №443/10/21. Крім того, суддя відмовляє в допуску ОСОБА_2 , до участі у справі, в якості захисника ОСОБА_1 , а відтак, обмежує його право на правову допомогу.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про відвід судді та оглянувши матеріали справи № 443/10/21 суддя дійшов наступного висновку.

Пунктом 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 року надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, а відповідно, і не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України, а саме статей 75,81 КПК України, якими врегульоване вказане питання, з урахуванням положень КУАП.

Відповідно до п.4 ч.1ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За ч.1ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

А тому, дослідивши заяву про відвід ,а також беручи до уваги вимоги Європейської конвенції з прав людини, вважаю, що у задоволенні заяви про відвід судді Павліва А.І. слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 не наведено будь-яких переконливих доказів про заінтересованість судді у розгляді справи, а також жодних обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді.

Ті обставини, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема на те, що суддя не розглянув його клопотання про ознайомлення зі справою та не допустив ОСОБА_2 до участі в розгляді справи, як захисника, не можуть бути підставами для відводу судді.

З огляду на викладене, заява про відвід судді Павліва А.І. є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 80-81 КПК України, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Павліва А.І.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Сливка