Справа № 242/3007/21
Провадження № 3/242/1266/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Переясловська Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095714 від 21.04.2021 року, водій ОСОБА_1 21.04.2021 року о 02 год. 50 хв., в Донецькій області, м. Гірник, вул. Центральна, керуючи транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, невнятна мова), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких факт адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилався на порушення працівником поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння, а також його прав, передбачених КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП в даному випадку передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Однак, в долученому до матеріалів справи направленні, належним чином не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До матеріалів справи не додано достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095714 від 21.04.2021 року та пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, в матеріалах справи відсутні дані про фото- і відеофіксацію правопорушення, якими б підтверджувалось, що ОСОБА_1 управляв автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду.

Слід зазначити, що долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідають критеріям належності та допустимості доказів, оскільки в поясненнях свідків не зазначені ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, і таким чином неможливо перевірити обґрунтованість вимог інспекторів поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився, також у поясненні свідків відсутня дата їх відібрання, у зв`язку з чим не можливо встановити, коли саме свідки надавали пояснення і чи дійсно вони були присутні під час відмови особи проходити огляд на стан сп`яніння.

Наведені факти свідчать про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вважатись достатніми доказами у справі, які б достатньою мірою підтверджували наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Крім того, суд враховує, що показання свідків написані ними не власноруч, а ними лише підписано ці показання і зазначено, що з їх слів записано вірно.

Крім того, матеріалами справи не спростовуються посилання ОСОБА_1 на те, що направлення його на медичний огляд було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення, що порушенням встановленої процедури.

Таким чином, факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.61 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом ст. 252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена, а обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень».

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи належних доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано не було, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з недоведеністю наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду в частині закриття провадження до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.А. Переясловська