Номер провадження: 33/813/1613/21
Головуючий у першій інстанції Феедулеєва Ю.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року про закриття провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КпАП України щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченного ст. 124 КУпАП. Також ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив визнати причини пропуску строку ним для звернення до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою поважнимим та поновити даний строк.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 14.12.2021 року з`явилися: ОСОБА_2 та його представник адвокат Вацков М.Г.

Апелянт ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с. 70) та довідкою про доставку електронного листа (а.с. 71).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Вацкова М.Г., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , натомість копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 22.10.2021 року (а.с. 39).

При цьому, матеріалами справи також встановлено, що 25.10.2021 року ОСОБА_1 вже звертався із апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року, за наслідками розгляду якою постановою Одеського апеляційного суду від 02.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі було повернуто особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, у звязку із неподанням апелянтом клопотання про поновлення строку (а.с. 51, 51 зворот).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

З урахуванням вищевикладенного, апеляційний суд вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судовим розглядом справи встановлено, що постановою Київського районного суду м.Одеси від 09.08.2021 рокуматеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності (протокол серії ДПР18 № 021946 від 13.05.2021 року) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП, повернуто до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення (а.с. 31, 31 зворот).

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що повторно матеріали справи надійшли до Київського районного суду м.Одеси лише 22.09.2021 року, тобто після закінчення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, подальше з`ясування обставин справи суд не здійснював, пославшись на положення п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, відповідно до якого, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Отже, суд за спливом строку не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, крім випадків передбачених КУпАП.

Крім того, тлумачення абзацу першого ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на час розгляду справи ще у суді першої інстанції закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2 .

При цьому, апеляційний суд, також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, посилання апелянта на те, що при закритті провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КпАП України слід встановлювати вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

До того ж, суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не вправі змінювати постанову суду в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за межами строків накладення адміністративного стягнення, передбаченихст. 38 КУпАП.

Закриття провадження у справі підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставіст. 38 КпАП України, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року про закриття провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра