Номер провадження: 33/813/756/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.

за участю: секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Саінчина Сергія Олександровича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня.2021 року накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн. 00 копійок на користь держави.

Постанова була винесена судом за результатами розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , серед яких міститься протокол про адміністративне правопорушення серії АА №079945 від 14.11.2020 року.

Згідно вказаного протоколу 14.11.2020 р. о 21:30 годин ОСОБА_1 , будучи власником кафе-бара « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював прийом відвідувачів у приміщені закладу у сфері громадського харчування в період з 00:00 годин суботи до 00:00 годин понеділка, чим порушив п.п. 1, п. 15 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 р. та протокол ТЕБ і НС ВК ОМР від 15.10.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

На дану постанову представник ОСОБА_1 Саінчина С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що повний текст постанови ОСОБА_1 не отримував, а з її текстом ознайомився його представник лише 11.05.2021 року у приміщені суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення особою п.п.3 п.2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року. Натомість вказана постанова не містить будь-яких заборон щодо зупинення роботи об`єкта загального користування на території м. Одеси, зокрема магазинів та суб`єктів харчування, будь-яких даних про те, що органами місцевого самоврядування ухвалювались відповідні рішення матеріали справи також не містять. Також апелянт зауважує, що до протоколу не було додано пояснення відвідувачів суб`єкту господарювання, яких особою було прийнято та здійснено обслуговування, а справу судом першої інстанції було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів направлення йому судового повідомлення.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Для перевірки доводів та наданих апелянтом пояснень, апеляційним судом було прийнято рішення щодо задоволення клопотання представника ОСОБА_1 Саінчина С.О.. та виклику до апеляційного суду свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також з`явились у судове засідання та надали пояснення щодо обставин справи.

Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП не встановлює конкретних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм під час дії карантину, адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, обмеженнь прав фізичних і юридичних осіб та додаткових обов`язків.

Отже, стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. В даному конкретному випадку на вимоги підпункту 1 пункту 10 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020р. №641, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до положень підпункту 3 пункту 10 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020р. №641 на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняються приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах культури, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом;

провадження банківської та страхової діяльності, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів, діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, технічного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, діяльності з ремонту комп`ютерів, побутових виробів і предметів особистого вжитку, об`єктів поштового зв`язку;

торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20.05.2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до протоколу № 36 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.10.2020 року терміново забезпечено дотримання обмежень, встановлених постановою № 641, щодо «помаранчевого» рівня епідемічної небезпеки поширення коронавірусної хвороби COVID-19 додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для «зеленого» та «жовтого» рівнів епідемічної небезпеки поширення коронавірусної хвороби СОУЮ-19, з урахуванням змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 року № 956 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641», зокрема у частині заборони діяльності з надання послуг громадського харчування, крім випадків приймання відвідувачів із забезпеченням наповненості не більше 50 відсотків посадкових місць у приміщенні закладу.

Відповідно до постанови КМУ від 11.11.2020 р. № 1100 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641» на всій території України до 31.12.2020 р. введено загальний карантин. Норми щодо поділу України на чотири зони відповідно до рівнів епідемічної небезпеки поширення коронавірусу (п. п. 2-9, 11-14, 16) з Постанови № 641 виключено.Додатково до обмежень, передбачених п. 10 Постанови № 641, в період з 00 год. 00 хв. суботи до 00 год. 00 хв. понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. заборонено приймання відвідувачів СГ, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №079945 від 14.11.2020 р., з якого вбачається, що 14.11.2020 р. о 21:30 годин ОСОБА_1 , будучи власником кафе-бара « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював прийом відвідувачів у приміщені закладу у сфері громадського харчування в період з 00:00 годин суботи до 00:00 годин понеділка, чим порушив п.п. 1, п. 15 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 р. та протокол ТЕБ і НС ВК ОМР від 15.10.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (а.с.1).

При цьому до вищенаведеної постанови ОСОБА_1 додано пояснення, у яких він зазначив, що він, як власник закладу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться у АДРЕСА_2 , здійснював обслуговування клієнтів у вигляді продажу алкоголю. Працював на підставі того, що бачив інформацію про те, що Одеса знаходиться, станом на 14.11.2020 року, у помаранчевій зоні, і мер м. Одеса Г. Труханов заявив про те, що обмеження вихідного дня не розповсюджуються для м. Одеса. Також працював на підставі того, що усі заклади у центрі міста працюють, про що він освідомився коли пройшов по центральним вулицям (а.с.2).

Вищенаведені пояснення викладено ОСОБА_1 власноруч та засвідчено власним підписом.

-відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.3), з якого вбачається, що працівниками поліції 14.11.2020 р. о 21:30 годин було встановлено, що у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювався прийом відвідувачів у приміщені закладу у сфері громадського харчування в період з 00:00 годин суботи до 00:00 годин понеділка. Власником закладу є ОСОБА_1 , який своїми діями порушив п.п. 3, п. 15 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 р. та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Посилання представника ОСОБА_1 Саінчина С.О. на неналежне сповіщення судом першої інстанції ОСОБА_1 про слухання справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апелянта було сповіщено належним чином про направлення протоколу на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси ще у день складання такого протоколу, що апелянт підтвердив власним підписом у відповідній графі. Втім у подальшому розглядом справи він не цікавився, правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи не скористався.

Також право ОСОБА_1 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Посилання ж представника ОСОБА_1 Саінчина С.О. на відсутність у матеріалах справи додатків до протоколу у вигляді пояснень відвідувачів суб`єкту господарювання, яких особою було прийнято та здійснено обслуговування, апеляційний суд відхиляє як такі, що на вирішення справи по суті не впливають, оскільки факт порушення ОСОБА_1 п.п. 1, п. 15 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 р. та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП України, підтверджується, окрім протоколу, щодо змісту якого у апелянтом не було висловлено жадних заперечень, також і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданим до протоколу АА №079945 від 14.11.2020 року.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що з заслуханих у судовому засіданні, призначеному на 17 червня 2021 року, пояснень свідків, апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Окрім того, у власноруч записаних поясненнях ОСОБА_1 також підтверджує факт здійснення у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого він є, прийому відвідувачів у приміщені закладу у сфері громадського харчування в період з 00:00 годин суботи до 00:00 годин понеділка.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи пояснень відвідувачів жодним чином не впливає на зафіксовану на відеозаписі інформацію про обставини, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252КпАП України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом, та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Також у апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 14.11..2020 року містить посилання на порушення особою п.п.3 п.2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року. Натомість вказана постанова не містить будь-яких заборон щодо зупинення роботи об`єкта загального користування на території м. Одеси, зокрема магазинів та суб`єктів харчування, будь-яких даних про те, що органами місцевого самоврядування ухвалювались відповідні рішення матеріали справи також не містять.

Втім такі доводи апелянта не відповідають матеріалам справи, адже у вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення, наявного у матеріалах справи, вбачається, що у графі «склад адміністративного правопорушення» зазначено 14.11.2020 р. о 21:30 годин ОСОБА_1 , будучи власником кафе-бара « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював прийом відвідувачів у приміщені закладу у сфері громадського харчування в період з 00:00 годин суботи до 00:00 годин понеділка, чим порушив п.п. 1, п. 15 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 р. та протокол ТЕБ і НС ВК ОМР від 15.10.2020 року.

Жодних посилань на наведений апелянтом нормативний акт протокол у справі не містить.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція представника ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня.2021 року, якою накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн. 00 копійок на користь держави, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко