П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/434/21

Провадження №3/377/104/21

21 липня 2021 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., розглянувши за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріали які надійшли із Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Куликівка, Чернігівського району, Чернігівської області, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , працюючої кондитером в магазині «Союз»

- про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 202480 від 14.07.2021 року, зазначено що, 08.07.2021 року о 19 годині 30 хвилини, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_2 поблизу кімнати №1 в загальному коридорі гуртожитку, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян за адресою АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , провину не визнала, суду повідомила, що є мешканцем гуртожитку, проживає у квартирі 1, яка складається із двох кімнат і місць загального користування, це бокс, який має вихід в загальний коридор гуртожитка. В одній із кімнат проживає вона, в іншій кімнаті даної квартири проживає ОСОБА_3 08.07.2021 року вона перебувала в своїй кімнаті квартири АДРЕСА_3 , сусідка прийшла до своєї кімнати у даній квартирі. Між нею і ОСОБА_3 , склалися погані стосунки, остання постійно провокує скандали і викликає поліцію. 08.07.2021 року вона перебувала у тверезому стані у своїй кімнаті, до неї прийшов гість, оскільки ОСОБА_3 , не сподобався її гість вона зайшла до її кімнати і вчинила сварку, а потім викликала поліцію. Вона нікого не ображала, нецензурною лайкою не висловлювалася, ніякого порушення громадського порядку не відбувалось, була у тверезому стані.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП встановлено поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю)тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов,язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов,язний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід,ємною ознакою складу адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення з погляду його складу містить 1) об,єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об,єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил); 3) суб,єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4) суб,єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності). Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку). Об,єкт адміністративного правопорушення це те, на що воно посягає, чому воно завдає шкоди. Об,єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника (діяння чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв,язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обов,язковою ознакою об,єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь якого адміністративного правопорушення. Суб,єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов,язана із його вчиненням психічна діяльність особи. До ознак, які характеризують суб,єктивну сторону, належить вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обов,язкова ознака суб,єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Мотив і мета вчинення складу адміністративного правопорушення факультативні ознаки суб,єктивної сторони складу проступку. Під мотивом розуміється усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час вчинення проступку. Мета це протиправний результат, наслідок, якого прагне досягти особа вчиненням адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі є будь які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність передбачена ст. 173 КУпАП за ознаками вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху тощо). Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Для всіх цих дій характерним є ігнорування волі і бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років.

Як встановлено при розгляді справи в матеріалах справи відсутні докази, що конфлікт відбувався в присутності сторонніх осіб і це порушувало громадський порядок та спокій громадян. Із рапорта старшого інспектора відділу поліції №2 вбачається, що надійшло повідомлення ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 висловлює погрози фізичною розправою або вбивством. Але доказів, які б підтвердили, що громадянка ОСОБА_2 , вчинила дрібне хуліганство до матеріалів справи не долучено.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши надані матеріали, судом зроблено висновок, що доказів того, що з боку ОСОБА_2 , були порушення громадського порядку не надані, за таких обставин дії останньої, не утворювали складу дрібного хуліганства, тобто правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки її дії не порушували громадський порядок, який є об`єктом правової охорони зазначеної норми закону і не були спрямовані на його порушення, а мали іншу, певною мірою обґрунтовану мотивацію, пов`язану з виконання своїх прав і обов,язків як співмешканця гуртожитку, розмова на підвищених тонах між сторонами була обумовлена цивільно - правовими відносинами, права інших осіб не зачіпали, громадського порядку не порушували і самі по собі не створюють складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши надані письмові матеріали, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене указує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП.

Крім того, вважаю, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з викладеного, підстав для притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП немає.

Відповідно до ч.2 ст.274 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.173, ст. 247, 283-285, КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко