ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/982/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коваленка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постановою встановлено, що 22.11.2020 року о 01 год. 17 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 57, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків водій відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» та відмовився проїхати до медичного закладу КНП «ХОР ОНД» до лікаря нарколога.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з цим рішенням захисник Лисенко Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи не має жодного доказу на підтвердження наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння. Направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння йому ніхто не надавав. Зазначає, що суд зробив висновок щодо керування ним транспортним засобом тільки на підставі протоколу про адміністартивне правопорушення наданого поліцейським, відомості якого не відповідають дійсності. Крім того, зазначає, що 22.11.2020 року автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 він не керував, а керував ним ОСОБА_2 . Також стверджує, що суд провів розгляд адміністративної справи за його відсутністю, чим порушив його право на захист не надавши можливості надати докази щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях, а також не надав можливості заявити клопотання про витребування доказів. Вважає, що надані суду докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , диск з відео-матеріалом, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції, не можуть бути визнані належними доказами через наявність в них суперечливих відомостей.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коваленка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 107243 від 22.11.2020 (а.с. 1); направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2020 (а.с.3); пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с. 4,5); фактичні дані, що містяться на диску з відео-матеріалом, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6).

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2020 року о 01 год. 17 хв., керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 57, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків водій відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» та відмовився проїхати до медичного закладу КНП «ХОР ОНД» до лікаря нарколога (а.с. 1).

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 22.11.2020 року в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.4,5).

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Поряд з цим, під час апеляційного розгляду було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Коваленка В.В. про допит ОСОБА_2 в якості свідка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який був попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань пояснив, що він з товаришем ОСОБА_1 22.11.2020 року повертались додому з м. Харкова в м. Костянтинівка на автомобілі ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого був ОСОБА_1 . Однак під час руху на автомобілі, ОСОБА_1 стало зле і на прохання ОСОБА_1 , за кермо сів він. Після цього, їх зупинили працівники поліції, та на момент зупинки посвідчення водія у нього не було і ОСОБА_1 надав свої документи. Потім вони з ОСОБА_1 вийшли з автомобіля та ОСОБА_1 почав спілкуватися з працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. В цей час він перебував поряд з ОСОБА_1 під час його спілкування з працівниками поліції.

Крім того, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що працівники поліції дійсно запропонували водієві автомобіля ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», однак він відмовився та відмовився проїхати до медичного закладу КНП «ХОР ОНД» до лікаря нарколога (а.с. 6).

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що 22.11.2020 року він не перебував за кермом автомобіля ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 і не був в нетверезому стані. Пояснив, що вони з товаришем ОСОБА_2 поверталися додому в м. Костянтинівка і за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Оскільки у ОСОБА_2 не було з собою водійського посвідчення, то під час зупинки їх працівниками поліції, він передав їм свої документи, технічний паспорт на автомобіль разом з водійським посвідченням. Зазначив, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції. Вважає, що працівники поліції діяли незаконно, але до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України він не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваленко В.В. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та зазначив, що зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що ОСОБА_1 не керував 22.11.2020 року автомобілем ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 . Також ОСОБА_1 заявляв, що він не відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що не доведено те, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння. Крім того зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу у спрощеному порядку і не викликав свідків, а також проігнорував клопотання про відкладення розгляду справи. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення має певні невідповідності у часі та вважає, що працівники поліції діяли неправомірно та незаконно, оскільки не відсторонили водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, однак їх дії вони не оскаржували тому, що ОСОБА_1 звернувся до нього уже коли справа знаходилась в суді першої інстанції на розгляді.

Отже, твердження апелянта та його захисника адвоката Коваленка В.В., щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

З огляду на викладене, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а також не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є такими, що не відповідають дійсності та суд ставиться до них критично, оскільки факт керування транспортним засобом і факт відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» та проїхати до медичного закладу КНП «ХОР ОНД» до лікаря нарколога чітко зафіксовані на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с.6).

Поряд з цим, належить врахувати пояснення ОСОБА_1 про те, що він отримав посвідчення водія в 2020 році внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки в своїх показаннях він вказав, що перебував поряд з ОСОБА_1 під час його спілкування з працівниками поліції. Натомість відомості відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які залучені до матеріалів справи (а.с.6), не містять відомостей про фіксацію перебування іншої особи під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції коли він проїхав на заборонений сигнал світлофора і з цього приводу надавав пояснення працівникам поліції, вказавши про особисте керування автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 .

Більш того, цей свідок не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, як очевидець події або складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також він не зміг під час допиту в суді апеляційної інстанції пояснити чому не підійшов до працівників поліції і не повідомив, що саме він безпосередньо, начебто, керував транспортним засобом, але при цьому зазначив, що перебуваючи пасажиром в цій поїздці, він не мав разом з собою посвідчення водія.

Доводи захисника Коваленка В.В. про те, що працівники поліції діяли незаконно та не відсторонили водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки за наслідками складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено, що особа ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а зафіксовано лише відмова від проходження відповідного огляду, що вочевидь не давало достатніх підстав працівникам поліції відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 зазначені в апеляційній скарзі про те, що суд провів розгляд адміністративної справи за його відсутністю, чим порушив його право на захист не надавши можливості надати докази щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях, а також не надав можливості заявити клопотання про витребування доказів апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 був обізнаний про час та місце розгляду справи та неодноразово надавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, що свідчить про зловживання ОСОБА_1 наданими йому правами та умисне затягування розгляду справи.

Поряд з цим, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій, вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2020 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков