ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1859/21

08 липня 2021 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.
розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 виданий 22.02.2013 Володимирецьким РС УДМС в Рівненській області, військовий квиток НОМЕР_2 виданий 25.05.2017 Яворівським військовим комісаріатом у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце служби: військова частина НОМЕР_4 , старший солдат, розвідник-далекомірник взводу управління мінометної батареї першого механізованого батальйону, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ,

за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:
05 липня 2021 року у с.Мала Любаша офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку старшим лейтенантом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол ЛВР №157 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП з якого вбачається, що 30 червня 2021 о 10 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_4 , яка розташована на території військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) в умовах особливого періоду. 05 липня 2021 старший солдат ОСОБА_1 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_4 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить суд розглядати справу без його участі, вину визнає.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що 30 червня 2021 о 10 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_4 , яка розташована на території військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) в умовах особливого періоду, а 05 липня 2021 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_4 .
Вказане підтверджується протоколом ЛВР №157 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП від 05.07.2021, рапортом командира першого механізованого батальйону майора ОСОБА_3 від 30.06.2021, доповіддю по факту самвільного залишення військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_4 від 30.06.2021, доповіддю по факту повернення після самовільного залишення військової частини військовослужбовця за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_4 від 05.07.2021, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05.07.2021 у яких останній вказав, що свою вину визнає.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб. Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Відповідно до ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Таким чином, суд дійшов переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що повинно бути достатнім для його виправлення.

Згідно ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.40-1, 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 2465 /дві тисячі чотириста шістдесят п`ять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривні судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук