Справа № 595/838/21
Провадження № 3/595/467/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021

м.Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Содомора Р.О., розглянувши матеріали, які надійшли із Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2021 року приблизно о 22 год. 51 хв. ОСОБА_1 в с.Підзамочок по вул.Тернопільській, керував автомобілем «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 ,у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернулися конверти із відміткою «Судова повістка» із зазначенням «адресат відсутній».Повістка направлялась ОСОБА_1 за адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення з яким останній був ознайомлений.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 093283 від 29.05.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про те що розгляд справи відбудеться у Бучацькому районному суді, що підтверджується його підписом у протоколі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи Бучацьким районним судом, а також із адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпиу у протоколі про адміністративне правопорушення, в судові засідання не з`являвся, жодним чином не цікавився рухом відомого йому провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ААБ № 093283 від 29.05.2021 року; поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він був свідком того, що для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 застосовувався технічний прилад, і після продуття проба була позитивна.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці продував в технічний прилад газоаналізатор «Драгер», і після продуття результат тесту був 1,04 проміллє, а також пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол складено відповідно до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 року.

Згідно п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Згідно приписів ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення адміністративного стягнення в межах санкції цієї статті.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Згідно із ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст.33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, становить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, дійшов

висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.252, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р. О. Содомора