Справа № 724/1195/21
Провадження № 3/724/602/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року о 16:16 годині в с. Колінківці, Чернівецького району, водій ОСОБА_1 керував т/з. марки Вольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю із порожнини рота, не чітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань суду не надав.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП 30.03.2021 року, на його адресу було направлено судову повістку.

Слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення адміністративного протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про судове засідання, та провести судовий розгляд в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415347 від 30.03.2021 року (а.с. 1), із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керував т/з. марки Вольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю із порожнини рота, не чітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. При цьому, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

- постановою серії БАБ № 863848 від 30.03.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на водія було накладено штраф у розмірі 510 грн. (а.с. 2);

- відеозаписом події із боді камери (а.с. 5), де наявний безперервний запис нагрудної камери поліцейського, згідно якого водія ОСОБА_1 було зупинено по причині порушення ПДР України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовився, разом із своїми знайомими поводив себе агресивно, намагалися чинити опір працівниками поліції, під час виконання останніми своїх обов`язків.

Приймаючи до уваги викладене, суддя робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, так як посилання інспектора поліції про факт порушення даним водієм вимог п. 2.5 ПДР України, за наведених в матеріалах справи обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого рішення.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду справи.

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у водія ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя виходить з характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не встановлено та інших вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до суспільно небезпечних, носить умисний характер дій порушника та свідчить про його неповагу до безпеки руху, приходжу висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини та його вихованню і запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 280, 283, 284, 294, 303 ч.1, 401 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення: штраф у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: Л. Л. Гураль