ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/418/21

26 липня 2021 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Соботника В.Й., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні нікого не має, з вищою освітою, працюючого викладачем англійської мови в онлайн-школі «Skyeng», раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 046535 від 10.02.2021, складеного ДОП Надвірнянського РВП ГУНП Кушнірчук О.М. вбачається, що 06.02.2021 близько 09.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 по місцю свого проживання вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у викиданні його речей у смітник, та виганяв з будинку.

16.04.2021 від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 поступили письмові пояснення, в яких він зазначив, що вважає протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, таким що не відповідає вимогам закону.

Так, він разом з сестрою ОСОБА_3 на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2017 у цивільній справі № 348/512/17 є співвласниками по 1/2 спадкового домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Їхній батько ОСОБА_2 тривалий час перебуває з ними в неприязних відносинах, оскільки не погоджується з волею своїх батьків, які ще за свого життя, в 1997 році склали нотаріально посвідчений заповіт на це домоволодіння на нього та на його сестру ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 в 2020 році подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, посилаючись на те, що він не був залучений до участі в справі, однак суд вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом, який має право на обов`язкову частку та прийняв спадщину.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.12.2020 вирішено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 05 липня 2017 року у справі № 348/512/17 закрити.

Апеляційний суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 не відноситься до числа спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, а тому оскаржуваним судовим рішення питання про його права, свободи та інтереси не вирішувались.

Через це відносини між ним та ОСОБА_2 стали ще більш неприязні, ОСОБА_2 постійно вчиняє будь-які конфлікти з ним та його неповнолітніми синами.

Також зазначає, що ОСОБА_2 , проживаючи в будинку, не несе жодних обов`язків по його утриманню. Також ОСОБА_2 не вітається з ними, ігнорує будь-які його прохання про дотримання елементарних правил спільного проживання.

Він, як співвласник домоволодіння, повинен турбуватися про порядок, як в будинку так і на подвір`ї. Для цього він старі та непотрібні для вживання речі, які давно лежали на подвір`ї і заважали проходу, напередодні 06.02.2021 склав на одне місце для майбутнього вивезення.

Тому вважає, що не вчинив будь-яких умисних дій економічного характеру, зокрема, тих що вказані в протоколі, а саме: позбавлення майна ОСОБА_2 чи виганяв його з будинку.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав з підстав, зазначених у його письмових поясненнях. Просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Соботник В.Й. в судовому засіданні також просив провадження по справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялись завчасно належним чином.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що працює на посаді ДОП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. До зони його обслуговування, як дільничного інспектора, входить вулиця Шкрумеляка 21.

06.02.2021 в Надвірнянський РВП поступило повідомлення від ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що його син ОСОБА_1 викидає його речі з будинку. Виїздом нараду поліції на місце події було встановлено, що між заявником ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_1 викидав речі заявника з будинку. Працівниками поліції було відібрано у ОСОБА_2 заяву про вчинене правопорушення та письмові пояснення, які було передано йому як дільничному інспектору, для подальшого опрацювання. 10.02.2021 ним було відібрано письмові пояснення в ОСОБА_5 , який зазначив, що 06.02.2021 він дійсно виніс речі з подвір`я для подальшого вивозу, однак це були речі, які не придатні для вжитку. Натоміть заявник ОСОБА_2 наполягав, що його син викинув його особисті речі без його дозволу. На підставі зібраних матеріалів він прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї економічного характеру. Тому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також зазначив, що він особисто при виїзді на місце події не був, а вже в подальшому опрацьовував передані йому матеріали та відбирав пояснення у ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вище вказаним вимогам закону.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 046535 від 10.02.2021, вбачається, що 06.02.2021 близько 09.00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 по місцю свого проживання вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у викиданні його речей у смітник, та виганяв з будинку (а.с. 1).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

До протоколу долучено рапорт від 06.02.2021, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.02.2021, письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 .

Згідно рапорта старшого інспектора чергового Надвірнянського РВП ГУНП Воробець В.В. від 06.02.2021 вбачається, що 06.02.2021 о 10:08 надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , який повідомив про сварку із сином, який викидає речі заявника. Виїздом на місце події було встановлено, що в заявника виник конфлікт з його сином ОСОБА_1 , в ході якого останній ображав заявника нецензурними словами та погрожував фізичною розправою на словах. По даному факту зібрано матеріали та передано в ЧЧ Надвірнянського РВП для подальшого опрацювання. Дата скоєння правопорушення: 06.02.2021 о 10:08:00 (а.с. 4).

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 06.02.2021 ОСОБА_2 зазначив, що 06.02.2021 близько 09.00 год. його син ОСОБА_1 виганяв його з будинку та погрожував фізиною розправою на словах (а.с. 5).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що він проживає в АДРЕСА_1 на протязі тривалого часу разом зі своєю сім`єю.

ОСОБА_5 є його чином, з яким вони на протязі тривалого часу перебувають у неприязних відносинах. ОСОБА_5 постійно чіпляється до нього та провокує його на конфлікти.

06.02.2021 року близько 09.00 год. між ним та його сином ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 погрожував йому фізичною розправою на словах та виганяв з будинку. Також погрожував, що здасть його в психіатричну лікарню. Дана суперечка тривала близько 5 хвилин (а.с. 5).

В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що проживає в АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми та батьком ОСОБА_2 на протязі тривалого часу. Між ним та його батьком ОСОБА_2 склались неприязні відносини.

06.02.2021 близько 09.00 год. він позбирав з подвір`я речі, які валялись там роками, та які вже не призначені для вжитку, після чого поскладав поскладав їх баля паркану на вулиці для подальшого вивозу. Після цього його батько ОСОБА_2 увірвався до його кабінету, який знаходиться в будинку, погрожуючи викликати поліції за те, що він украв його речі. Він сказав батькові, що до його кімнати не заходив і нічого з його речей не забирав. Після цього він попросив батька вийти з його кабінету, що той і зробив (а.с. 6).

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив покази, надані ним працівнику поліції.

Дослідивши зазначені докази суддя приходить до висновку, що обставини події, висвітлені у даному протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім того в протоколі та в матеріалах справи містяться розбіжності в часі вчинення правопорушення.

Фактично висновки посадової особи органу поліції про вчинення домашнього насильства ґрунтуються на даних рапорта працівника поліції, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмових поясненнях ОСОБА_2 .

Проте рапорт працівника поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, та письмові пояснення ОСОБА_2 не можуть бути визнані судом належними доказами по даній справі, оскільки не містять достатніх даних на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 умисних дій економічного характеру щодо ОСОБА_2 .

Так, в рапорті від 06.02.2021 зазначено, що від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що його син викидає речі заявника. При цьому виїздом на місце події встановлено, що син заявника ображав його нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Таким чином з рапорта не вбачається, що виїздом працівників поліції на місце події було встановлено вчинення ОСОБА_2 дій економічного характеру. Крім того рапорт містить розбіжності з іншими матеріалами справи щодо часу вчинення правопорушення, оскільки в рапорті зазначено час вчинення правопорушення: 06.02.2021 о 10.08 год., однак в протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, та письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено час вчинення правопорушення: 06.02.2021 о 09.00 год.

В протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, та письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що його син ОСОБА_2 погрожував йому фізичною розправою на словах та виганяв з будинку. При цьому в даних матеріалах не вказано даних про вчинення ОСОБА_1 умисних дій економічного характеру щодо викидання особистих речей ОСОБА_2 .

При цьому потерпілий ОСОБА_2 викликався в судове засідання, однак в судове засідання не з`явився та особисто пояснення не надавав.

Таким чином наведені матеріали, на основі яких ґрунтуються висновки посадової особи органу поліції про вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, не містять достатніх даних про вчинення ОСОБА_1 умисних дій економічного характеру щодо свого батька ОСОБА_2 , які інкриміновані йому протоколом про адміністративне правопорушення.

Також суд зазначає, що поняття домашнє насильство визначено в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З наведеного вбачається, що економічне насильство настає у випадку умисного позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, тощо.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак матеріалами справи не доведено вчинення ОСОБА_1 дій щодо умисного позбавлення майна ОСОБА_2 .

Так, згідно пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він жодних особистих речей свого батька ОСОБА_2 не забирав і не викидав, а як власник частини домогосподарства прибрав та викинув непотрібні речі, непридатні до вжитку. Крім того ОСОБА_1 зазначив, що не виганяв свого батька з будинку, а лише попросив батька вийти з його кабінету.

Згідно норм Цивільного кодексу України власник майна має право користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Тому ОСОБА_1 як власник майна мав право викидати непотрібні речі зі своєї території.

При цьому матеріали справи не містять належних доказів, що ОСОБА_1 викидав саме речі, які належать ОСОБА_2 , та виганяв його з будинку. Тому дії ОСОБА_1 не можливо однозначно кваліфікувати як умисне позбавлення житла та майна ОСОБА_2 , та відповідно як вчинення економічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 .

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що вказана стаття передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Поняття домашнє насильство визначено в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Натомість ні нормами КУпАП, ні нормами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» такого поняття, як насильство в сім`ї, не визначено.

Окрім цього в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , що є обов`язковим для кваліфікації дій особи за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Аналіз норм КУпАП дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Суд лише перевіряє, чи є в діях або бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення, чи ні.

Наявними матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усупереч приписів вказаної норми КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол не підтверджений достатніми фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру щодо свого батька ОСОБА_2 , дані справи є сумнівними.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, суд вважає, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.