Справа № 428/311/21
Провадження №3/428/131/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Ляленка М.В., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Рижкова А.О., іншого учасника ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області, Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів серії ОБ № 206378 та ОБ № 206379 від 04.01.2021, ОСОБА_1 31.12.2020 року о 12:15 год., в м.Сєвєродонецьк, вул.Федоренка, біля буд.10-а керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210700-20» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності руху, в результаті чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП залишив місце пригоди. Приймалися міри до розшуку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним в письмових поясненнях, зазначав, що ДТП не скоював, схему місця ДТП складено з порушеннями, а ОСОБА_2 є власником транспортного засобу однак ним не керував. Докази його причетності відсутні. Просив провадження по справі закрити.

Адвокат Рижков А.О. в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 , вважав, що матеріали складено з суттєвими порушеннями, а докази на підтвердження провини останнього відсутніми, тому просив провадження по справі закрити. Вважає, що у відповідності до наданих фотоматеріалів характер пошкоджень автомобілів не відповідає один одному, а в разі контакту бампером автомобіля ВАЗ 210700-20 пластик автомобіля «Mazda 6» вирвало би на зовні, а не вдавило. Тому вважає, що пошкодження автомобіля «Mazda 6» більш характерні при контакті з поверхнею під час руху заднім ходом, або удару іншим транспортним засобом в задню частину.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно є власником автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_3 . Того дня автомобілем керувала дружина. Пошкодження виявив пізніше, тому повернувся до парковки де був автомобіль, подивившись запис з камер спостереження помітив автомобіль «ВАЗ», який паркувався поряд, тому подзвонив до поліції. Вважає, що саме ОСОБА_1 вчинив ДТП та поїхав з місця пригоди. Бампер не витримав та лопнув оскільки була мінусова температура, пошкодження було саме з боку.

Свідок ОСОБА_3 раніше допитана в судовому засіданні пояснила, що 31.12.2020 саме вона керувала автомобілем «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_3 . Спочатку їздили на ринок, ОСОБА_2 перебував в автомобілі, оскільки не було місця щоб вийти, потім поїхали до бабусі, віддали продукти, прийшов брат та вони втрьох поїхали до ТЦ «Джаз». Приїхавши, вони з чоловіком пішли до супермаркету, а брат пішов пішки по своїх справах. Коли приїхали додому та почали діставати продукти з багажнику помітили пошкодження. Діставали продукти, які придбали раніше на ринку, продукти з супермаркету вони в багажник не клали. Від ТЦ «Джаз» до дому їхати приблизно 10 хвилин. За кермо автомобіля сідає рідко, приблизно раз на тиждень. Пошкодження бачила, була дірка, як вона розуміє хтось паркувався чи проїздив повз та зачепив їхній автомобіль. Далі всім займався чоловік, вона до поліції не дзвонила. Водійське посвідчення отримала більше року тому.

Заслухавши надані в судовому засідання пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне з числа вчинених.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Також судом під час розгляду матеріалів справи було повністю та всебічно досліджено протоколи серії ОБ № 206378 та ОБ № 206379 від 04.01.2021 року, схему місця ДТП від 31.12.2020 року, додані письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , додані фотоматеріали та відеоматеріали з зовнішніх камер спостереження.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того суд зазначає, що відповідно до п.1.4, п.1.5 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 слідує, що ПДР він не порушував, пошкодження транспортних засобів не спричиняв.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що після виявлення пошкоджень та переглянувши запис з камер спостереження вважає, що його автомобіль зачепили на парковці, залишивши подряпини на задньому бампері. Він гадає, що це був автомобіль «ВАЗ 2107».

Тобто пояснення ОСОБА_2 містять лише припущення, щодо марки автомобіля, моделі та його кольору, місця спричинення пошкоджень, оскільки їх було виявлено пізніше, тому не можуть вважатись беззаперечним доказом провини ОСОБА_1 .

Досліджена в судовому засіданні схема місця ДТП також не може бути прийнята судом в якості беззаперечного доказу, оскільки автомобіль «Mazda 6» поїхав з місця ДТП, а потім повернувся, розташовано його приблизно, схему складено пізніше, а не одразу після ДТП. Крім того схема місця ДТП складена була за участю лише власника транспортного засобу та без участі особи, що ним керувала.

Також з акту огляду та доданих фотоматеріалів вбачається, лише припущення факту ДТП та наявності фарби автомобіля «Mazda 6» на автомобілі ВАЗ НОМЕР_4 .

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з зовнішньої камери спостереження слідує, що біля автомобіля «Mazda 6», з лівої сторони паркувався також інший автомобіль. Крім того з відеозапису слідує, що автомобілі задніми частинами було припарковано приблизно на одній лінії. З автомобілю ВАЗ 210700-20, з правої сторони вийшов пасажир та без перешкод пройшов поміж автомобілями. Також можливість безперешкодного пересування між автомобілями потверджується і діями водія ВАЗ 2107 перед тим як він поїхав з парковки. З чого слідує, що відстань між автомобілями та їх задніми частинами була достатньою, що внезалежності від траекторії руху заднім ходом при даному розташуванні та відстані унеможливлює контакт саме цих частин автомобілів на які вказано в схемі місця ДТП, доданих фотоматеріалах та акту огляду. Не вбачається також і будь-якого коливання транспортного засобу в разі контакту з ним під час виїзду автомобіля ВАЗ.

Крім того, до протоколів, окрім рапортів працівників поліції, які не можуть вважатися беззаперечним доказом, не додано інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованих правопорушень. Також інспектором не було встановлено наявності/відсутності свідків ДТП, не опитано пасажирів транспортних засобів, та не додано їх пояснення. До протоколу не додано будь-яких інших матеріалів, необхідних для встановлення наявності або відсутності провини ОСОБА_1 .

Тобто поліцейський допустив спрощений та поверхневий підхід до складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП, ігноруючи вимоги діючого КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та інших нормативно правових актів.

На підставі наданих документів неможливо встановити провину водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки, суду не було надано достатні та допустимі докази, на підставі яких можливо позарозумним сумнівом встановити порушення водієм ОСОБА_1 вимоги п.10.9 ПДР України, порушення якого йому інкримінується, що призвело до ДТП, та його причетність до події.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. Рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також ЄСПЛ відзначав, що з метою оцінки доказів суд повинен застосовувати особливо ретельний контроль, прийняття стандарту доведення «поза розумним сумнівом», проте такий доказ може випливати із співіснування достатньо сильних і узгоджуваних висновків або неспростованих фактів (Ghedir and others v. France, п. 110).

Отже, суд на підставі наявних матеріалів та доказів, пояснень наданих в судовому засіданні дійшов висновку про неможливість встановлення інкримінованих порушень п.10.9 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 та недоведеності його причетності до ДТП і, як наслідок, з урахуванням того, що санкцією ст.124 КУпАП передбачена відповідальність саме за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - необхідності закриття провадження з підстав відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Та оскільки санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а в судовому засіданні було встановлено відсутність складу та події інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з неможливістю встановлення його причетності та провини на підставі наданих доказів, отже провадження за ст.122-4 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 також підлягає закриттю з підстав відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП вважає за необхідне провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративних правопорушень.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 25, 36, 122-4, 124, 221, 245, 268, 278, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник