КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/210/2021 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Зубець Ю.Г.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

та його захисника - адвоката Шимка А.О.

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладенона ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Як зазначено у постанові, 11 травня 2020 року близько 01 години 55 хвилин в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька 1,ОСОБА_1 керував транспортним засобом «GELLY», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвоката Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою справу закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що справу було розглянуто судом першої інстанції з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог адвокат Шимко А.О. зазначає, що працівниками поліції фактично не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, натомість проведення огляду було запропоновано одразу у лікаря-нарколога, що суперечить вимогам КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, таким чином, поліцейські не дотримались положень зазначених нормативно-правових актів, однак як зазначає адвокат Шимко А.О. суд першої інстанції при розгляді справи та при винесенні оскаржуваного рішення проігнорував очевидне недотримання працівниками поліції порядку процедури проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат Шимко А.О. вказує на те, що , у судовому засіданні 10.07.2020 року ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому порушенні не визнав та підтверджується тим, що відразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 самостійно відправився до лікаря нарколога з метою огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складеного лікарем-наркологом Обухівської центральної районної лікарні жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено (висновок додається), проте суд, всупереч поясненням і доказам ОСОБА_1 , в оскаржуваній постанові вказав, що останній свою вину визнав, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат Шимко А.О. посилається на те що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції в редакції Закону України № 1446-УШ від 07 липня 2016 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом України № 2617-УПІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, а відтак Закон № 2617-УІІІ в цій частині зворотної дії не має, проте, оскільки з 03 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом України № 720-ІХ від 17 червня 2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст. 130 КУпАП, Закон України № 720-ІХ від 17 червня 2020 року, в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст. 286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки порівняно із цією нормою, яка була скасована з 01 липня 2020 року, не пом`якшує відповідальності водіїв, не скасовує таку відповідальність та не покращує їх становище, а відтак щодо дій водія неможливо застосувати ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-УІП від 07 липня 2016 року), оскільки вона скасована Законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 720-ІХ від 17 червня 2020 року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року, а тому адвокат вважає, що на правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст.130 КУпАП - поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-УІІІ, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Шимка А.О. які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №419569, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом протягом доби.

Доводи апеляційної скарги адвоката Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 419569 від 11.05.2020 року з яким ОСОБА_1 погодився, поставши власноруч підпис в протоколі при цьому не надавши жодних пояснень по суті (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили добровільну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога (а.с.3) та письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 згідно, якого він добровільно зобов`язався не керувати транспортними засобами протягом доби (а.с.2).

Окрім того, в матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції на якому чітко вбачається, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в присутності двох свідків.

Даний факт підтвердив і сам ОСОБА_1 надавши відповідні пояснення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції та пояснив, що відмовився від проходження на стан сп`яніння у лікаря нарколога, тому що поспішав додому, поскільки його дружина погано себе почуває.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, а також порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, встановленого Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду,та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі ,на те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, що підтверджується Висновком «Обухівської центральної районної лікарні» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.05.2020 року, за результатом якого жодних ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 визнано винуватим не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний висновок «Обухівської центральної районної лікарні» не може бути взятий до уваги, оскільки всупереч ст.266 КУпАП був складений без обов`язкової участі поліцейського та не звільняє від відповідальності ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відсутні також підстави для закриття провадженні у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку зі зміною законодавства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність слід розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

У п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП йдеться мова про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак, у результаті внесення змін Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП, була посилена, ці діяння підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність події - скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі - Закон № 2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, було виключено зі ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.

03 липня 2020 року в газеті «Голос України» (№110) було опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ від 17 червня 2020 (далі - Закон № 720-ІХ), яким нова редакція ст. 130 КУпАП, введена Законом № 2617-VIII, була виключена.

Також Законом № 720-ІХ було виключено введену Законом № 2617-VIII кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння (ст. 286-1 КК України).

Згідно з розділом ІІ Закону № 720-ІХ останній набирає чинності з дня набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Суд звертає увагу, що згідно ч.2 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, вказаний Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КУпАП, не має зворотної сили, тобто, не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були вчинені до 1 липня 2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 1 липня 2020 року у відповідності до ч. 1 ст. 8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, аналогічну позицію висловила і Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя в ухвалі № 548/1дп/15-21 від 03.03.2021 року.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння , також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дії наркотичних чи токсичних речовин є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шимко А.О. залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський