Справа № 457/183/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 33/811/780/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Романського С.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориславського міського суду Львівської області від 05 травня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, 07 лютого 2021 року о 06:12 год. в м.Трускавці по вул.Сагайдачного, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції при її прийнятті грубо порушив вимоги та норми КУпАП (зокрема ст.1, ст.2, ст.7, ст.245, ст.246, ст.247, ст.251, ст.252 КУпАП щодо оцінки та дослідження доказів, ст.256, ст.266, ст. 268, ст.278, ст.280 КУпАП та ін.), а також грубо порушив та не врахував п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», не взято до уваги і фактично проігноровано подані 20.04.2021 письмові пояснення, та взагалі не спростовано такі, безпідставно взято до уваги неналежні та недопустимі докази.

Також, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки адміністративним матеріалам з точки зору допустимості, достовірності й достатності, що призвело до постановлення такої незаконної постанови. Вирішуючи питання шодо наявності підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції всупереч вимогам КУпАП належним чином не оцінив та не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності.

Жоден із зазначених судом першої інстанції в оскаржуваній постанові доказів і даних не свідчить про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона 07.02.2021 о 06 год. 12 хв. в м.Трускавець по вул. Сагайдачного не керувала транспортним засобом в стані чи з ознаками алкогольного сп`яніння, і не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не порушувала вимоги п.2.5 ПДР. Своєї провини не визнає.

Окрім цього вважає, що 07.02.2021 працівники Трускавецької поліції її огляд на стан алкогольного сп`яніння намагались провести без присутності двох свідків і таких двох неупереджених свідків не було. Матеріали працівниками поліції складались також у її відсутності та свідків, в службовому автомобілі.

Всі адміністративні матеріали, які надійшли 19.03.2021 до Бориславського міського суду - складені працівниками поліції, незаконно, оформлені неправильно та з порушенням всіх вимог, такі не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України, а відтак вони не можуть бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Копія відеозапису, яка додана на сд-диску до протоколу - є неповна, поганої якості, змонтована, переривається, час не збігається з реальним часом, тощо. Є неналежним та недопустимим доказом по даній справі і жодним чином не підтверджує вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та порушення мною п.2.5 ПДР,

Тому, на погляд апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серія БД №373848 від 07.02.2021 та доданий до нього акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також інші матеріали і диск з відеозаписом - складені та оформлені з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції №1395 від 07.11.2015, тому такі документи не могли бути предметом судового розгляду та не могли бути використані судом першої інстанції для встановлення її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не прибула, однак її захисник Романський С.І. просив розгляд справи проводити у її відсутності. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ адвоката Романського С.І. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №373848 від 07.02.2021; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість; поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції та рапорті працівника поліції.

Що стосується доводів наведених в апеляційній скарзі в тій частині, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом в стані чи з ознаками алкогольного сп`яніння, і не відмовлялась від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі не відповідають дійсності та спростовуються зібраними по справі матеріалами. Зокрема, з відеозапису із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля, керувала таким без відповідних документів. Інших даних, що таким автомобілем керувала інша особа немає. Також, на цьому відео зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовилась від оглядну на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності двох свідків.

Матеріали справи зібрані відповідно до чинного законодавства, а відеозапис події проведено на нагрудні камери працівників поліції, якими вони забезпечені, тому апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від якого вона категорично відмовилась.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона керувала автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним, застосовано вірно.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бориславського міського суду Львівської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.