Справа № 372/2086/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2021 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В.,

при секретарі Мальник С.Ю.,

за участю прокурора Малишенка Д.О.,

захисника Шейгас М.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Київ, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , працюючу головою Обухівської районної ради Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 34-02/333 від 19.05.2021 року, ОСОБА_1 будучи головою Обухівської районної ради Київської області у період з 11.10.2019 року по 21.10.2019 року входила до складу виконавчого органу підприємства, що має на меті одержання прибутку, а саме обіймала посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» (), чим порушила обмеження п.2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складенні протоколу ОСОБА_1 вину не визнала.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винною себе не визнала, пояснила, що правопорушення не вчиняла, обрання її головою ради з числа депутатів ради є непередбачуваним і таємним рішенням групи депутатів і не обумовлюється умисною чи необережною поведінкою особи яка було обрана. З моменту обрання ОСОБА_1 депутатами Обухівської районної ради на посаду голови Обухівської районної ради, ОСОБА_1 за п`ять робочих днів забезпечила скликання загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальність «Віопартс», передала корпоративні права на підприємство і звільнилась з посади директора, не приймала жодних управлінських рішень та внесла відповідні відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та заявила клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Шейгас М.В. в судовому засіданні винну ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, надала до суду пояснення-клопотання, крім того заявила клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні викладені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення підтримав та просив притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши прокурора, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, приходжу до наступних висновків.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. З Закону, заборонено входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Рішенням Обухівської районної ради від 11.10.2019 № 1062.44.VII затверджено протокол лічильної комісії Обухівської районної ради сьомого скликання від 11.10.2019 № 5 про підрахунок голосів та встановлення результатів таємного голосування з питання обрання голови Обухівської районної ради Київської області сьомого скликання, згідно з яким ОСОБА_1 обрано головою Обухівської районної ради Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада голови районної ради відноситься до третьої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

У трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено запис про те, що вона прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування 11.10.2019 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, то вступила на посаду, з моменту складення Присяги.

Згідно з ч 2 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.10.2019 ОСОБА_1 обіймала посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» (Код ).

Відповідно до даних з реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» ОСОБА_1 обіймала посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» () в період з 31.08.2012 по 21.10.2019.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» № 2 від 30.08.2012 на цьому засіданні вирішено питання про звільнення з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» ОСОБА_2 з 30.08.2012, а також вирішено призначити директором товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» ОСОБА_1 з 31.08.2012.

Згідно з положеннями розділу 2 статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс», затвердженого загальними зборами учасників, протокол від 30.08.2012 № 2 (далі - Статут) зазначене товариство є підприємницьким товариством, самостійним господарюючим суб`єктом з правами юридичної особи. Товариство діє на принципах повного господарського розрахунку, самоокупності, самофінансування та самостійно відповідає за результати своєї діяльності та виконання своїх зобов`язань.

Ураховуючи викладене, товариство з обмеженою відповідальністю «Віопартс» () має на меті отримання прибутку.

Відповідно до розділу 12 статуту управління товариством здійснюється загальними зборами учасників та директором товариства.

Згідно з п. 12.8 розділу 12 статуту до компетенції загальних зборів учасників товариства, зокрема, належить обрання та відкликання членів виконавчого органу та ревізійної комісії.

Відповідно до п. 12.26 розділу 12 статуту виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю є директор товариства, який діє від імені товариства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, які відносяться до компетенції зборів учасників.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» від 21.10.2019 на цьому засіданні вирішено питання про звільнення з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс» ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі її заяви, а також вирішено призначити ОСОБА_2 на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс».

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає па громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є суб`єктивна сторона у вигляді винної умисної чи необережної поведінки.

Відповідно до положень ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», передбачено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посаду голови та заступників голови районної ради здійснюється шляхом обрання радою.

Таким чином, обрання фізичної особи головою ради з числа депутатів ради є непередбачуваним і таємним рішенням групи депутатів і не обумовлюється умисною чи необережною поведінкою особи яка було обрана.

Отже, обрання депутатами ОСОБА_1 головою Обухівської районної ради не може бути ні дією ні бездіяльністю ОСОБА_1 через яку настали чи могли стати шкідливі наслідки які вона бажала або свідомо допускала не може бути вчиненою умисно, також не може бути вчинено з необережності тобто коли ОСОБА_1 передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачила можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що «Особа, призначена (обрана) на посаду, зазначену в пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язана не пізніше 15 робочих днів з дня призначення (обрання) на посаду здійснити дії, спрямовані на припинення підприємницької діяльності та припинення її повноважень у складі правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, якщо особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

У строк, визначений абзацом першим цієї частини, особі, призначеній (обраній) на посаду, зазначену в пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється здійснювати підприємницьку діяльність, брати участь у діяльності та прийнятті рішень відповідними органами з дня призначення (обрання) на посаду та отримувати будь-які доходи (винагороду тощо) у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності або перебуванням у таких органах.

Обрання ОСОБА_1 головою ради на сесії депутатів мало місце 11.10.2019 р. відомості про керівника юридичної особи - Обухівської районної ради в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань були внесені саме 15.10.2019 р., як і цією ж датою була подана заява про звільнення ОСОБА_1 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс», що в силу ч.2 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», мало місце в межах строку визначеному вказаним законом.

При оцінці поданих до суду доказів слід прийняти до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Отже, розглядаючи справу з притягнення до адміністративної відповідальності, слід забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Під час розгляду справи прокурором не подано жодного оригіналу письмового доказу, також він не зміг пояснити джерела здобуття наявних у справі копій, походження представлених документів, чим не зміг усунути сумніви у їх допустимості.

Враховуючи викладене, вважаю, що під час направлення протоколу до суду та під час судового розгляду не було представлено жодного допустимого доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто сутність правопорушення полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана вчинити певні дії, однак прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільну небезпечність невжиття передбачених протоколом заходів щодо запобігання корупції, передбачала негативні наслідки та бажала настання таких наслідків, або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять жодних даних про форму вини останньої, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та клопотань, поданих нею під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в її діях відсутня.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Вважаю, що у цій справі винуватість ОСОБА_1 не було доведено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 була обрана головою ради на сесії депутатів 11.10.2019 року, відомості про керівника юридичної особи - Обухівської районної ради в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань були внесені саме 15.10.2019 р., як і цією ж датою була подана заява про звільнення ОСОБА_1 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Віопартс».

Доводи захисту про наявність підстав для закриття провадження за відсутністю події адміністративного правопорушення вважаю необґрунтованими, оскільки вони не узгоджуються із фактично встановленими під час розгляду справи обставинами.

Враховуючи викладене вище, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі сукупності досліджених доказів, керуючись ст.ст. 172-4, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанов а може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя М,В. Кравченко