КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД

Справа № 534/1981/20,
Провадження № 3/534/117/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Морозов В.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП

в с т а н о в и в :

04.12.2020 близько 23 год. 10 хв. по вул. Гірників,25 у м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.10.9 ПДР України, керуючи автомобіле марки «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль марки «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований по вул. Гірників,23 біля першого під`їзду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався за адресою зазначеною у протоколі, яка була повідомлена останнім, як адреса його місця проживання, в судові засідання призначені на 01.02.2021, 25.02.2021,26.02.2021 шляхом направлення судових повісток про виклик до суду поштою. Жодного разу ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився без повідомлення причин неприбуття, а судові повістки повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення про їх не вручення за відсутністю адресата за вказаною адресою.

Поряд із цим, згідно із рекомендованим повідомленням, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд даної справи Комсомольським міським судом Полтавської області 03 березня 2021 року о 11 год. 00 хв.

За таких обставин, враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, беручи до уваги, що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст. 124, ст.130 КУпАП, обов`язковою законодавцем не визначена, і ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про судове засідання, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності.

Аналогічних висновків неодноразово доходив у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, у пункті 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03), Європейський суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Оцінивши досліджені письмові докази, докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. Його дії суд кваліфікує за ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.10.9 ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна, та за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він будучи водієм керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та даними схеми місця ДТП, дорожньо-транспортна пригода відбулась 04.12.2020 в м. Горішні Плавні, по вул. Гірників,25 та вул. Гірників,23.

Відповідно до п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проте вимог п.10.9 ПДР України водій ОСОБА_1 не дотримався, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У свою чергу, ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно із складеним щодо ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №160207, у водія транспортного засобу поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, такі як нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, що узгоджується із вимогами Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно із поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності останніх ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП «поза розумним сумнівом».

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

Згідно із ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються однією посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як за більш серйозне правопорушення з числа ним вчинених.

Вирішуючи питання щодо застосування до порушника стягнення у виді позбавлення спеціального права, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, ОСОБА_1 09.07.2010 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 .

За таких обставин, до ОСОБА_1 слід застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу як на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на один рік.

Остаточне адміністративне стягнення визначити ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу як на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на один рік.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Ю. Морозов