Справа № 442/3470/21
Провадження №3/442/1430/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого зварювальником у ПрАТ «Львівобленерго», місце проживання якого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 029672 від 03.05.2021, ОСОБА_1 03 травня 2021 року о 04 год 00 хв у м. Дрогобич по вул. Коновальця, 5, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest» № 6820, тест № 369, результат тесту 1,71 %, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_1 , які мотивовані тим, що він не керував транспортним засобом 03 травня 2021 року, а лише вийшов із квартири на вулицю для того, щоб перевірити стан машини, оскільки спрацювала сигналізація. Саме в той момент проїжджав автомобіль з працівниками поліції, які почали вимагати у нього документи та сказали пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки не вбачав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як не керував автомобілем. Про постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі довідався лише 08.06.2021, а тому не мав змоги оскаржити її раніше. Відтак, просить не враховувати її як доказ. Крім того, вказує, що відеозйомка працівниками поліції проведена лише частково, що свідчить про суттєві порушення з боку працівників поліції.

З урахуванням викладеного, вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав з підстав, зазначених у запереченнях.

Захисник правопорушника - адвокат Ловінська С.С. підтримала викладене у письмових запереченнях та доповнила, що у даній справі відсутні належні та беззаперечні докази на доведення винуватості ОСОБА_1 . Просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, вислухавши доводи ОСОБА_1 , приходжу висновку про таке.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 Правил дорожнього руху, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає саме за умови керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

У той же час, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Долучений до матеріалів справи відеозапис, розміщений на DVD-диску, не є допустимим доказом у справі, оскільки такий не є безперервним, відтак не відображає всіх подій, які слугували підставою для оформлення адміністративних матеріалів про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , на ньому відсутній факт керування останнім транспортним засобом, а лише зафіксовано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції не надано.

При цьому, звертаю увагу на те, що вина правопорушника може доводитися також поясненнями свідків. Зазначене узгоджується із пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, згідно із яким огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У той же час, відомості про свідків як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відсутні.

Тобто, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 251, 266 276, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонним суд Львівської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Грицай М.М.