Провадження № 33/4820/336/21
Справа № 673/99/21 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О. С.
Категорія: ч.1 ст.1823-1КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Марцоня В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Марцоня В.Б., в інтересах ОСОБА_1 , з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області 09 березня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

За постановою суду, згідно виконавчого листа №689/1143/14-ц, виданого Ярмолинецьким районним судом 28.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.05.2014 року. Проте, ОСОБА_1 , починаючи з лютого 2018 року по 01.01.2021 року, не в повній мірі, сплачував аліменти на утримання сина, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що становить 32 365 грн. 72 коп.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, захисник Марцонь В.Б. подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду, оскільки строк пропущений з поважних причин а оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений державним виконавцем без участі та відома ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.254 КУпАП, а про постановлення щодо нього оскаржуваного рішення, останній дізнався після отримання копії рішення в канцелярії суду 08.04.2021 року.

За таких обставин сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений права на захист, а невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення останньому дає підстави вважати такий протокол недопустимим доказом.

Крім того, апелянт звертає увагу, що на день постановлення рішення сукупний розмір заборгованості не перевищував суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання.

На думку апелянта, суд першої інстанції розглянув справу поверхнево та допустився помилки, оскільки в оскаржуваному рішенні зазначив, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день розгляду справи. Тобто місцевий суд по даній адміністративній справі повідомляв непричетну до цієї справи людину про розгляд справи у суді, тому оскаржуване рішення є незаконним і підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення захисника Марцоня В.Б., який підтримав клопотаня про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративного справи, перевіривши доводи, наведені в клопотанні та апеляційній скарзі, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при проголошенні постановленого рішення, оскаржувана постанова не направлялась йому на поштову адресу, вважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, за зазначених у апеляційній скарзі обставин, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підлягає поновленню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Як убачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин та перевірка їх доказами у справі проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено.

Доводи апеляційної скарги захисника Марцоня В.Б. про те, що на день постановлення рішення сукупний розмір заборгованості не перевищував суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання., є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими суддею доказами.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення №1 від 21.01.2021 року слідує, що ОСОБА_1 починаючи з лютого 2018 року по 01.01.2021 року є боржником, на виконані є виконавчий лист №689/1143//14-ц виданий Ярмолинецьким районним судом 28.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.05.2014 року аліменти сплачувались частково, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що становить 32365,72 грн.

Згідно даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконавче провадження №43571307 від 21.01.2021 року станом на 01.12.2020 року сукупний розмір заборгованості складає 32365,72 грн.

Крім того в матеріалах справи знаходяться документи, які підтверджують, що головним державним виконавцем Мазуром В.В. неодноразово ОСОБА_1 викликався до відділу ДВС для надання пояснень, останній не з`являвся, про що складено акт державного виконавця від 21.01.2021 року про неявку боржника.

Частиною 1 статті 183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Зазначені дії мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 183-1 КУпАП.

В процесі апеляційного розгляду захисник Марцонь В.Б. пояснив, що ОСОБА_1 дійсно, станом на грудень 2020 року, мав заборгованість по сплаті аліментів, які сплатив частинами, а саме 24.02.2021 року 28420,00 грн., 19.03.2021 року ще 1224,00 грн., та на підтвердження надав копії квитанцій.

Листами начальника Деражнянського РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №7662 від 06.07.2021 року та №8084 від 15.07.2021 року на запит Хмельницького апеляційного суду, зазначено, що за ОСОБА_1 заборгованість по аліментах станом на 01.01.2021 року, а саме на дату складення протоколу №1 про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП від 21.01.2021 року становить 32365,72 грн., станом на 06.02.2018 року 33591,56 грн.

30.03.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.03.2021 року становила 6152,47 грн.

Оскільки на момент постановлення оскаржуваної постанови суду першої інстанції не було відомо про зазначену сплату заборгованості, належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації особою притягнутою до адміністративної відповідальності та його захисником не надано.

Твердження апелянта, що в оскаржуваному рішенні місцевий суд зазначив, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день розгляду справи, тобто повідомляв непричетну до цієї справи людину про розгляд справи у суді, не є визначними, судом розцінюється як описка і не впливає на рішення місцевого суду, щодо його вини у скоєному адміністративному правопорушенні.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево та допустився помилки є безпідставним, так як доказів поважності причини несплати заборгованості, або своєчасної подачі квитанцій про сплату заборгованості у відділ ДВС не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений про явку у відділ ДВС для надання пояснень, отже знав про існування заборгованості по аліментах.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Малозначними правопорушеннями є такі діяння, які не становлять великої суспільної шкоди, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

В ході апеляційного розгляду даної справи встановлено, що вчинені ОСОБА_1 дії не призвели до настання негативних наслідків, не завдали жодних збитків державі, не спричинили шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям, оскільки він сплатив зазначену заборгованість, на підтвердження чого сторона захисту надала копії фіскальних чеків, а начальник РВ ДВС листом №7662 від 06.07.2021 року повідомив, що 30.03.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та враховано, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, тому, відносно нього можливо застосувати ст.22 КУпАП, визнавши зазначене правопорушення малозначним, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо він подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З наведених підстав апеляційна скарга захисника Марцоня В.Б. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

п о с т а н о в и л а :

Поновити захиснику Марцоню В.Б. строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області 09 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Марцоня В.Б. задовольнити частково.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області 09 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.