Справа № 357/8222/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за матеріалами протоколу АПР18 № 511662 від 04 липня 2021 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чупира, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В :

згідно із протоколом, ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 :30 год., 04 липня 2021 року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозі фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю, за що відповідальність передбачена ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 173-2 КУпАП визначена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП, серед іншого, протокол має містити нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, поширює свою дію на справи про адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає покарання у виді адміністративного арешту (п. 42 рішення у справі «Karelin v Russia» від 20 вересня 2016 року за заявою № 926/08).

Суддя зазначає, що оскільки санкцією, як ч. 1, так і ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, серед інших, передбачене покарання у виді адміністративного арешту, при розгляді справ щодо цих правопорушень, необхідно дотримуватися гарантій визначених у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно із пп. «а», пар. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обвинувачений має бути повідомлений «негайно» і «детально» про причину обвинувачення, тобто реальні факти проти нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. В кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження (п. 59 рішення у справі «Mattoccia v Italy» від 25 липня 2000 року за заявою 23969/94).

Суддею установлено, що протокол не містить правової кваліфікації адміністративного правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_1 .

Таким чином, внаслідок цього неможливо забезпечити справедливе провадження у справі щодо нього.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Отже, оскільки протокол не відповідає вимогам ч. 1 ст. 254 КУпАП, він є незаконним, а усі інші докази долучені до нього недопустимими.

Таким чином, задля уникнення порушення пп. «а», пар. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оскільки в матеріалах відсутні допустимі докази, суддя вважає, що єдиним правильним рішенням буде - закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП, - закрити, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська