Справа № 728/696/21 Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І.
Провадження № 33/4823/319/21
Категорія - . 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною по Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с Ласточкіно Ясинуватського району Донецької області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 26 березня 2021 року, о 21 год. 52 хв., по вулиці Соборності в м. Бахмач керував автомобілем Wolksvagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду відносно нього та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що дане правопорушення він не вчиняв і не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за кермом автомобіля перебувала інша особа, на що суд не звернув увагу. Також вказує на відсутність доказів по справі щодо його керування автомобілем та його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На думку апелянта, був необхідний безпосередній допит свідків в суді для усунення протиріч і з`ясування фактичних обставин справи, проте, суд обмежився лише письмовими поясненнями свідків. Вважає, що судом не було надано належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не містить відомостей про те, що факт вчинення ним правопорушення був зафіксований за допомогою технічних засобів та доручення його до протоколу. Зазначає, що в протоколі відсутня інформація саме за допомогою якого технічного засобу здійснювалася відеофіксація. Наголошує на змонтованості та фальсифікації відеофіксації по справі.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарга та наполягав на її задоволенні.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 471589 від 26.03.2021 року, (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини справи (а.с. 6,7), диском з відеофіксацією правопорушення (а.с. 8).

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 471589 від 26.03.2021 року, ОСОБА_1 26 березня 2021 року, о 21 год. 52 хв., по вулиці Соборності в м. Бахмач керував автомобілем Wolksvagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на бодікамеру відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху. (а.с. 2).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису в протоколі.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров/я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а саме те, що він не керував даним транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебувала інша особа, є безпідставними та голослівними і спростовуються даними протоколу, адже в ньому прямо вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем Wolksvagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказівка апелянта на відсутність доказів по справі щодо його керування автомобілем та його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. є також безпідставною, адже такі факти в повному обсязі спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського, доданого до матеріалів справи, і дану відеофіксацію вважати неналежним доказом по справі чи ставити під сумнів фактичні обставини, на що посилається апелянт, у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Що стосується тверджень апелянта щодо відсутності інформації в протоколі саме за допомогою якого технічного засобу здійснювалася відео фіксація, то такі не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається безпосередньо з протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис подій того дня здійснювався на камеру поліцейського.

Відповідно до ст. 40 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, поводив себе агресивно. Про те, що транспортним засобом керувала інша особа не зазначав, з`ясовував у поліцейських підстави його зупинки (файл відеозапису №2) та не бажав пред`являти документи на автомобіль. Також видно як на вимогу працівників поліції водій даного транспортного засобу не зупинився, в зв`язку з чим працівники поліції переслідували його. В подальшому після зупинки даного автомобіля біля нього знаходився саме ОСОБА_1 . Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейськими було попереджено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в апеляційному суді були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали аналогічні пояснення, що і в суді першої інстанції.

Апеляційний суд критично оцінює показання правопорушника ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 , яка доводиться дружиною ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , з яким вони перебувають в дружніх стосунках, розцінює їх як позицію захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, адже вказані показання суперечать іншим матеріалам справи.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що в ситуації, яка досліджувалась, свідок ОСОБА_4 показала, що вона дозволила керування автомобілем неповнолітньому ОСОБА_5 , який не мав права на керування транспортними засобами, що викликає сумнів в достовірності її показань.

Показання ОСОБА_5 також викликають сумнів, адже цей свідок в засіданні апеляційного суду, наполягаючи, що саме він керував автомобілем, який належить ОСОБА_1 , не зміг пригадати його марку та модель.

Апеляційний суд вважає показання ОСОБА_1 повністю вигаданими ним з метою ухилення від відповідальності. Суд вважає неможливою ситуацію, коли ОСОБА_1 , який відпочивав та вживав спиртні напої, зовсім випадково опинився саме в тому місці, де зупинився його автомобіль, за яким поліцейські організували переслідування. А поведінка ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля та його неодноразові вимоги роз`яснити йому причину зупинки транспортного засобу якраз і свідчить, що керував цим транспортним засобом саме він. Тому твердження апеляційної скарги про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, обґрунтовано відхилені місцевим судом і з таким рішенням апеляційний суд погоджується.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко