Справа № 740/5344/20
Провадження № 3/740/42/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

учасники справи:

- особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ,

- представник ОСОБА_1 Царенко Андрій Анатолійович,

- потрепіла ОСОБА_2 ,

- представник потерпілої Щербак Олег Вікторович,

розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

23 листопада 2020 року близько 20-40 год. ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , вчинив дії психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , які полягали у погрозах фізичною розправою, нецензурною лайкою, висловлюванні образ, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Указане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 256998 від 07 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також доданими до протоколу матеріалами: рапортами, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, поясненнями ОСОБА_2 , доданими до протоколу та наданими в судовому засіданні, показами свідків, а також роздруківками з мобільних телефонів щодо переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , електронна інформація щодо якої міститься на флеш-карті, висновком психолога.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з викладеними у протоколі стосовно нього обставинами, вини не визнав. Пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , вони мають спільну дитину, проживають окремо. Після розірвання шлюбу вони не можуть порозумітися стосовно майна та виховання дитини. ОСОБА_2 вимагає купити їй автомобіль, при цьому не дає бачитися з дитиною. До цього сварок ніяких не було. Стосовно обставин, викладених у протоколі, то було все не так. Він побачив автомобіль свого друга і підійшов щоб привітатися, а там була його колишня дружина, вони були вдвох, почали на нього кричати, він і поїхав. На цей час сварок немає, питання щодо дитини вирішено.

Представник ОСОБА_1 Царенко Д. А. у судовому засіданні вказав на недоведеність вини ОСОБА_1 , а саме відсутність доказів вчинення домашнього насильства. Пояснення потерпілої суперечливі, мають розбіжності в часі. Крім пояснень потерпілої, інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 не надано.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 23 листопада 2020 року вона двічі викликала працівників поліції, зранку та ввечері, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_1 погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Він майже рік вчиняє дії психологічного характеру по відношенню до неї, погрожує насильством, ображає та висловлюється нецензурною лайкою в її бік. Причиною розлучення було те, що він підняв руку на неї, але про цей випадок вона не повідомляла в поліцію та не зверталась за медичною допомогою, оскільки боялася, він їй погрожував. Тобто він раніше допустив фізичне насильство стосовно неї. Зараз він продовжує вчиняти психологічне насильство стосовно неї, телефонує з погрозами, переслідує біля роботи та вдома, що у свою чергу впливає на дитину, тому вони змушені звернутися за допомогою до психолога. Підтвердженням цього є аудіозапис, який продемонстрований потерпілою ОСОБА_2 у судовому засіданні. ОСОБА_3 це спільний друг і очевидень події, що сталася 23 листопада 2020 року. Після погроз ОСОБА_1 вона боялася повертатися додому, тому попросила ОСОБА_3 підвезти її. Коли вони сиділи в машині, то до них увірвався ОСОБА_1 , ударив її по обличчю та почав штовхати ОСОБА_3 . Удар був не таким, щоб для цього викликати швидку, але вона зателефонувала в поліцію. Внаслідок цієї події їй завдано психологічної шкоди, вона перенесла стресс. Після 23 листопада 2020 року вона не відповідає на його телефонні дзвінки і не дає бачитися з дитиною, оскільки він погрожував їй кулею. Стосовно автомобіля, то вона це озвучила як варіант розійтися по майновим питанням, оскільки це буде краще для дитини, щоб відвозити його в садок. На роботу до неї він не приходив, оскільки знає, що там камери відеозв`язку, однак по камерам було видно його машину біля її місця роботи декілька разів. Про вчинення ним психологічного і фізичного тиску вона повідомляла уповноважених працівників, куди зверталася за допомогою, однак чому це не зафіксовано вона не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що знає їх обох, він з ними в дружніх відносинах, це була нормальна сім`я, сварок між ними не було. Про побиття не чув і жодних ушкоджень не бачив. Про те, що вони посварилися, його повідомив ОСОБА_5 , причини сварки він не знає. Він не був очевидцем їхньої сварки 23 листопада 2020 року. Також повідомив, що алкогольні напої ОСОБА_5 не вживає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що є їхнім кумом хрещеним батьком їхньої дитини, знає цю сім`ю, вони жили нормально, сварок він не бачив. 23 листопада 2020 року очевидцем події він не був, йому після цього розповідав ОСОБА_5 , що вони посварилися. Спиртні напої ОСОБА_5 живав як і всі, протее останній рік не вживає. Раніше, десь рік тому назад ОСОБА_7 розповідала йому, що її побив ОСОБА_5 , однак він сам цього не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що працює у відділі сім`ї та молоді виконкому Ніжинської міської ради і до них звернулася ОСОБА_9 з приводу вчинення домашнього насильства стосовно неї її колишнім чоловіком, при цьому вона виглядала налякана та знервована. ОСОБА_7 повідомила, що приводом до розлучення було те, що ОСОБА_5 її побив. Вона викликала обох на співбесіду, ОСОБА_5 все заперечував, поводив себе напружено, був знервований, у нього тремтіли руки. Говорив, що любить дитину, а також, що ОСОБА_7 була з його другом, можливо він ревнував. У бесіді ОСОБА_5 не проявляв агресії до ОСОБА_10 . ОСОБА_5 було роз`яснено про можливість надання психологічної допомоги, але він відмовився. ОСОБА_7 погодилася на допомогу, відвідувала психолога. Акт від 27 листопада складений зі слів ОСОБА_10 , вона всі ці обставини повідомила, а у відділі зроблено висновок на підставі їхніх пояснень. Їй відомо, що до цього випадку ОСОБА_7 неодноразово зверталася за допомогою до поліції.

Судові засідання у справі неодноразово відкладалися з різних причин.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілої, їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Із системного аналізу ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в сукупності з положеннями ст. 173-2 КУпАП вбачається, що домашнє насильство передбачає дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Внаслідок досліджених у справі доказів у сукупності суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Разом з цим слід зазначити, що згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення по справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не є триваючим, вчинене 23 листопада 2020 року, а тому на цей час сплив строк для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю, про що в судовому засіданні просив ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 7, 9, 33, 38, ч. 1 ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_11 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. М. Шевченко