Єдиний унікальний номер 142/365/21
Номер провадження № 3/142/225/21
ПОСТАНОВА

іменем України

05 липня 2021 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А.А., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби "Болган" Могилів-Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , відповідно до протоколу непрацюючої, -

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

05 липня 2021 року до Піщанського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 158020 від 02 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 02 липня 2021 року, о 16 годині 45 хвилин, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Болган-Хрустова» в напрямку виїзду з України виявлено громадянку, яка намагалась незаконно перетнути державний кордон України в Республіку Молдова без відповідних документів, а саме: на паспортний контроль надала як підставу для перетину паспорт НОМЕР_1 , виданий 21 червня 2019 року, який не належить пред`явниці, чим порушила вимоги ст. 12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04 листопада 1991 року. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі.

На підставі викладеного враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно положень ч. 12 Закону України «Про Державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України. Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вчинила жодних протиправних дій, спрямованих саме на порушення правового режиму перетину державного кордону України, оскільки 20 червня 2021 року при перетині державного кордону з Республіки Молдова в Україну, на пункті пропуску, після пред`явлення паспортного документа їй було повернуто інший паспорт, чого вона не помітила та поклала даний паспорт до своєї сумочки та, як наслідок, пред`явила його при перетині державного кордону України з Республікою Молдова, що свідчить на відсутність об`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає тільки прямий умисел у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Так, відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Таким чином, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на порушення правового режиму перетину державного кордону України, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Таким чином, надані до суду матеріали та встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року, ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення - п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України»(рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи докази, зібрані під час розгляду справи, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме: незаконного перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, ст. ст. 221, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 250, 251, 252, 256, 268, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд.

Суддя :