Номер провадження: 33/813/696/21
Номер справи місцевого суду: 523/1096/21
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д.А.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника адвоката Ткачука Андрія Юрійовича на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не притягувався до адміністративної відповідальності, про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддавши його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 454 гривн,і зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погодившись із постановою суду, 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 через представника адвоката Ткачука Андрія Юрійовича подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить:

-поновити пропущений строк оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року.

-скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року йому не надсилалась. З урахуванням зазначеного, просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, а саме всупереч статті 277-2 КУпАП, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи. Оскаржувана постанова суду ухвалена за його відсутності.

ОСОБА_1 зазначає, що в обґрунтування його вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд посилається відповідно на протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 187913, замість № 287913 (та вказує, що вбачається допущена описка в постанові суду першої інстанції).

Апелянт вказує, що при детальному вивченні пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що свідки надали покази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння порушення мови, тремтіння пальців, звужені зіниці очей. Також зазначено, що він у їх присутності відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager», а також відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що працівниками поліції складено протокол щодо підозри перебування ним у стані саме наркотичного, а не алкогольного сп`яніння.

Також, апелянт зазначає, що пояснення свідків були завчасно підготовлені працівниками поліції.

З огляду на вищевказане, ОСОБА_1 вважає, що пояснення свідків не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами у вказаній справі, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність його вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт зазначає, що загальний час, від зупинки водія до моменту як він поїхав з місця 1 год 25 хв, що не відповідає відомостям зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, та вбачається з відеозапису з наружної камери, яка встановлена на будівлі біля місця події (копію диска додає).

ОСОБА_1 посилається також на те, що із відеозапису з нагрудних камер поліцейських можна встановити, що ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан спяніння у лікувальному закладі. Також, при детальному вивченні відозапису можна дійти висновку, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 , що його вдімова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння - тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Також апелянт доводить до відома суду, що самостійно після зазначеної події поїхав до лікувальоного закладу за адресою: м. Одеса. Вул. Воробйова 9 для проходження огляду на стан спяніння, але лікарями закладу МОЗ йому було відмовлено у проходженні огляду, та зазначено, що вказаний огляд можливо проходити лише у присутності поліцейських.

ОСОБА_1 ззначив, що фактично в порушення вимог норм закону, не був відсторониний працівниками патрульної поліції від керування транспортним засобом у встановленому порядку.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 28.01.2021 року не з`явився.

У зв`язку з цим та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , оскаржуване рішення суду йому вручено не було, засобами поштового зв`язку не надсилалось. У зв`язку з вище наведеним не мав можливості оскаржити постанову у встановлений законодавством десятиденний строк.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд приходить до висновку, що причина пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження, є обґрунтованою, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 287913 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП. Підставою для складання зазначено, що 28.12.2020 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Неждановій 1 керував автомобілем марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей дуже звужені, не реагують на світло, порушення мови, порушення координації. Від огляду відмовився, у встановленому законом порядку, в присутності двох понятих.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення працівниками всупереч нормам закону не було зазначено причини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується підписаним ним власноруч протоколом про адміністративне правопорушення із зазначеною датою розгляду справи в суді першої інстанції, клопотання про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції не надходили.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 який був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді першої інстанції, не скористався своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до відеозаписів, приєднаних до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які були переглянуті під час судового розгляду даної справи, не вбачається факту наявності зовнішніх ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №287913 від 28.12.2020 року.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги "Про Правила дорожнього руху" України передбачена статтею130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015№ 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Наказом МВС України, МОЗ України№ 1452/735від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Апелянт вказує, що при детальному вивченні пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що свідки надали покази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння порушення мови, тремтіння пальців, звужені зіниці очей. Також зазначено, що він у їх присутності відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager», а також відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Працівниками поліції складено протокол відповідно щодо підозри перебування ним у стані саме наркотичного, а не алкогольного сп`яніння.

З огляду на зазначене, пояснення свідків не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами у вказаній справі, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність його вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України не підтверджуються зібраними по справі доказами у своїй сукупності, згідно ст. 251 КпАП України.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вказує, що провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Оскільки судом встановлено відсутність вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст. 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника адвоката Ткачука Андрія Юрійовича задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Князюк