Справа № 456/4455/20
Провадження № 3/456/101/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли зі Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , жительки ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , приватного підприємця, за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №349994 від 27.10.2020р. вбачається, що 27.10.2020р. близько 11:00 год. в м. Стрию по вул. Кравецька, 2/4, гр. ОСОБА_1 , не вжила заходів, щодо перебування працівників без засобу індивідуального захисту (маски та рукавиць), чим порушила вимоги п.п. 1, п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП заперечила та пояснила, що підприємницькою діяльністю за вказаною адресою у протоколі не займається.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне провадження по адміністративній справі закрити з тих обставин, що в діях ОСОБА_1 , відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Положення ст.44-3КУпАП передбачає порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»№ 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 визначено, що санітарно-протиепідемічні правила і норми це нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб. Карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідност.29Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст. 44-3, наступного змісту: «стаття 44-3. Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчинені вказаного правопорушення надано такі докази як: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №349994 від 27.10.2020р. та фотографія невідомої особи.

Згідно протоколу, вказано, що ОСОБА_1 , є приватним підприємцем.

Слід зауважити, що із змісту ст. 55 Господарського кодексу України випливає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому п. 2 ч.2 ст.55ГК визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч.1 статті 58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Однак, з наданих до суду матеріалів випливає, що відповідні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , є суб`єктом господарювання або наймачем працівників, відсутні. Відсутні також відомості про те, що такого у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності без реєстрації було притягнуто до юридичної відповідальності.

Крім того, п.п. 1 п. 10 постанови КМУ України №641 від 22.07.2020 передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

У зв`язку з цим для суду залишається незрозумілим, які саме заходи ОСОБА_1 , необхідно було прийняти.

Будь яких інших належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 , зокрема до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (даліЄСПЛ), зокрема у справі«Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, зокрема доказів здійснення підприємницької діяльності останньої за вказаною адресою, яка включає коло обов`язків, невиконання яких може тягнути за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 44-3 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю.

Керуючись ст. 44-3,п. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя Р. Т. Шрамко