справа № 369/3890/21 головуючий у суді І інстанції Козак І.А.
провадження № 33/824/2964/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Гармаша Михайла Юрійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 визнановинним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 , через представника Харчука О.П., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, навпаки сам наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я. Вказує, що поліцейськими не було роз`яснено його права, зокрема на захист. Звернув увагу на те, що одразу після складання протоколу він самостійно звернувся до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого отримав висновок лікаря, відповідно до якого встановлено, що він не перебуває у стані сп`яніння та у нього не виявлено ознак. Натомість, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 було направлено для проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. Крім того, апелянт зазначає, що протокол складено з порушення вимог законодавства. Під час оформлення адміністративного матеріалу працівники поліції, всупереч Інструкції № 1026, неодноразово переривали відеозйомку процедури оформлення адміністративного матеріалу. Рапорт поліцейського не може вважатися належним та допустимим доказом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 14 березня 2021 року о 01:45 год., керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», днз НОМЕР_2 , на 18 км автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса», з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, щоть значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З вивчених матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції встановлено, що адміністративний протокол серії ДПР 18 № 119969 від 14 березня 2021 року складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Так, як вбачається з матеріалів справи протокол серії ДПР 18 № 119969 від 14 березня 2021 року складено о 02 год. 00 хв.. Проте, згідно наданого до протоколу відеозапису встановлено, що станом на 04 год. 55 хв., працівниками поліції оформлення адміністративного матеріалу не завершено. Відсутні докази, що вказують на дійсний час складання та підписання протоколу уповноваженими особами та свідками. Натомість з протоколу та пояснень свідків вбачається, що подія правопорушення, а саме відмова від проходження медогляду сталася о 02 год. 00 хв., що повністю спростовується відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Згідно п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкції) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Пунктом 9 Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з пояснень та наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 після зупинки його працівниками поліції наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і жодної відмови від проходження медогляду не висловлював.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкції) уразі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, якому не надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого черговим лікарем відмовлено в проведення огляду на стан сп`яніння. Після чого, працівники поліції та ОСОБА_1 повернулися до місця зупинки транспортного засобу, де останньому було повторно запропоновано пройти огляд, але вже на місці.

Вказані дії, на думку суду, не відповідають вимогам Інструкції, а результати такого порядку проходження огляду на стан сп`яніння не можуть вважати законними.

Висновки суду першої інстанції про намагання ОСОБА_1 уникнути складання протоколу та пропозиції неправомірної вигоди є сумнівними, оскільки вказане не звільняє уповноважених осіб від дотримання вимог Інструкції під час складання адміністративного протоколу.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, про те, що наданий суду відеозапис здійснено з порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», а саме: відеозапис не є безперервним, що свідчить про самовільне видалення частини відеоматеріалу або примусове відключення. За таких обставин, вказаний доказ не може бути беззаперечним самостійним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження в справі - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Березовенко Р.В.