Справа № 206/2686/21
Провадження № 3/206/1121/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

05.07.2021Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Малихіна В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 01.06.2021 о 06 год. 55 хв. м. Костянтинівка, вул. О. Тихого біля будинку №166, керував транспортним засобом Renault Magnum 500DXI, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Crone, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та у встановленому законом порядку у медичному закладі м. Костянтинівка, категорично відмовився у присутності двох свідків. Від керування усунений. Чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав в повному обсязі, пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки хвилювався за збереженість вантажу.

Вислухавши доводи учасників судового засідання та дослідивши подані суду матеріали, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Окрім цього, положеннями цієї статті допускається розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.1, 2, 3, 4 ст.130 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) КУпАП, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

При цьому, відповідно до змісту ст. 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічне слідує і з вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11 червня 2014 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», зокрема, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (органом поліції).

Згідно ч. 2ст. 8 Закон України «Про судоустрій і статус суддів», суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Отже, орган уповноважений на складення протоколу вже визначив підсудність, тобто, за місцем проживання порушників, оскільки останній мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку встановленим законом.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Так, ОСОБА_1 було роз`яснено суть його обвинувачення та права, як особи, відносно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення. Жодних заперечень чи зауважень від останнього при складанні протоколу не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України регламентовано відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30 червня 1993 року, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року .

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху України вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ці вимоги ОСОБА_1 порушив.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер, оглянутих в судовому засіданні, співробітники поліції зупинили вантажний автомобіль з напівпричепом, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .. В подальшому під час спілкування зі співробітниками поліції водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, пояснивши - «Та, то вихлоп».

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Разом з цим, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, відеозаписами із нагрудних камер співробітників поліції, на яких засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, рапортом працівника поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

При цьому, що стосується позиції ОСОБА_1 про невизнання вини, то суд вважає, що такій позиції слід дати критичну оцінку, розцінивши її як обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вона повністю спростовується вищенаведеними дослідженими судом доказами по справі.

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, з урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна