ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8104/20 Номер провадження 33/814/203/21Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Матяша О.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Матяша О.О. на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: ПП, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 29.11.2020 року о 03 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Кременчуці по вул.. Кондратюка керував транспортним засобом «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду , адвокат Матяш О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій просить постанову щодо його підзахисного скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляції вказує на те, матеріалами справи не доведено , що ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Крім того , у нього відсутні були ознаки алкогольного сп`яніння і працівниками поліції не озвучувалися , ОСОБА_2 не відмовлявся проходити огляд та наполягав на відібранні у нього біологічного середовища , оскільки через травму носа не може брати в рот сторонні предмети . Також адвокат вказує на порушення , допущенні поліцейськими при складанні протоколу , зокрема , складання протоколу більше ніж через 2 години після виявлення у особи ознак сп`яніння.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні адвокат та ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , допитавши свідка, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався не в повному обсязі.

Так визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ст.130 ч.1 КУпАП суддя послався на протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пояснення свідків, відеоматеріали фіксації правопорушення та прийшов до висновку про наявність в дія останнього складу адміністративного правопорушення.

Проте із таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов`язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати , що вона перебуває у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі .

Виходячи із аналізу наведених вище положень закону вирішальне значення при вирішенні питання щодо доведення вини особи, яка звинувачується у відмові у проведені огляду на стан сп`яніння, має встановлення факту беззастережної відмови від такого огляду.

Як вбачається із змісту висновку лікаря-нарколога від 29.11.2020, в ньому зокрема зафіксовано письмове пояснення ОСОБА_1 про те, що він прохає відібрати у нього біологічні зразки для встановлення факту перебування його у стані сп`яніння або спростування цього.

Допитаний в судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_3 пояснив, що біологічні зразки не відбирались оскільки це не передбаченого Інструкцією у випадку, який трапився із ОСОБА_1 . При цьому він вказував, що ОСОБА_1 дійсно прохав відібрати у нього біологічні зразки для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Щодо ОСОБА_1 проводились різні процедури (поза Ромберга, вимірювання тиску, тощо).

З приводу показів свідка ОСОБА_3 , апеляційний суд звертає увагу на такі обставини.

П.14 Інструкції передбачено випадок обов`язкового відібрання біологічних зразків в разі потрапляння учасника руху в ДТП.

Водночас , апеляційний суд звертає увагу, що положеннями вказаної інструкції не забороняється відібрання біологічних зразків за клопотанням особи, щодо якої здійснюється процедура встановлення факту перебування у стані сп`яніння тощо.

Так, знову ж таки п.7 Інструкції вказує лише на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Із того ж таки висновку, що міститься в матеріалах провадження, вбачається, що проводились лабораторні дослідження на предмет встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому , апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 ставиться у провину , згідно протоколу, керування автомобілем у стані алкогольного, а не наркотичного сп`яніння.

Тобто є незрозумілим з яких підстав проводився огляд на стан встановлення перебування особи у стані наркотичного сп`яніння.

Варто також звернути увагу, що лікар-нарколог у своєму висновку зазначив, що заключний висновок зробити неможливо через те, що особа ухиляється від вимірювання сп`яніння у видихаємому повітрі. В той же час лікар-нарколог фактично мав у своєму розпорядженні інші засоби для встановлення факту перебування особи у стані сп`яніння.

В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вказував на неможливість вимірювання сп`яніння у видихаємому повітрі через стан здоров`я. Разом з тим, лікарем не вжито жодних заходів щодо якнайменше перевірки цього факту з тим щоб завершити процедури щодо особи.

Всі вказані дії посадових осіб вказують на непослідовність їх дій у питанні виявлення і фіксації факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Вести за таких обставин мову про беззастережну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в розумінні положень ст.130 ч.1 КУпАП, апеляційний суд підстав не знаходить.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа , яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, особа , на яку законом покладено обов`язок складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Матяша О.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити , постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин