Справа № 692/117/21
Провадження № 3/692/88/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065455 від 03.02.2021р., гр. ОСОБА_1 03.02.2021р. о 22 год. 53 хв. в смт. Драбів по вул. Володимирській, 151, керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У судовому засіданні 22.02.2021р. ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, проти викладених обставин заперечив. Вказав, що 03.02.2021р. близько 22 год. 50 хв. приїхав на автозаправку по вул. Володимирській, 151, в смт. Драбів, по цигарки. На автозаправці в цей час нікого не було. Придбавши цигарки він повернувся до автомобіля та побачив працівників поліції, які перевірили його документи та звинуватили в тому, що при повороті на автозаправку він порушив правила дорожнього руху та не включив поворот. З такими висновками працівників поліції не погодився, просив надати докази своєї винуватості, внаслідок чого між ним та працівниками поліції виникла суперечка, по завершенню якої учасники розійшлись. В цей час працівниками поліції ніякі матеріали не складались, сторонні особи були відсутні. Про наявність протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він дізнався з повістки суду. Дані пояснення відповідають письмовим поясненням, які ОСОБА_1 скерував на адресу суду 18.02.2021р., вх. № 590/21-Вх. Також ОСОБА_1 зазначив, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі ніхто не пропонував, будь-які свідки під час спілкування з працівниками поліції були відсутні. За таких обставин клопотав про виклик свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та про надання відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні 09.03.2021р. гр. ОСОБА_1 свою правову позицію підтримав, клопотав про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП покарання наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додані протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065455 від 03.02.2021р., пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапорт поліцейського СРПП Драбівського ВПД№1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. л-нта поліції Цюри О.П., копії постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 035452 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та серії БАВ № 035453 від 03.02.2021р. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно з ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Пунктом № 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

П. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки має здійснюватися у присутності 2 свідків, які у разі відмови особи від його проходження, будуть свідками такої відмови.

Аналізуючи вказані нормативні акти суддя приходить до висновку, що поліцейський, помітивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків мав запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою відповідного технічного пристрою, а в разі незгоди водія із проведенням такого огляду чи незгоди із результатами такого огляду запропонувати йому доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

З огляду на чинне законодавство цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Відповідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень гр. ОСОБА_2 від 03.02.2021р. та ОСОБА_3 від 03.02.2021р. вбачається, що вони були запрошені 03.02.2021 близько 23 год. 20 хв. в якості свідків під час освідування гр. ОСОБА_1 , який в їх присутності відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння.

Суд зазначає, що дані пояснення не містять відомостей про причини та обставини пропозиції ОСОБА_1 пройти освідування, а також про наявність у нього ознак алкогольного чи іншого сп`яніння. Окрім того, при виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поштові повідомлення повернулись з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому суд позбавлений можливості безпосереднього дослідження їх показів, в той час як ОСОБА_1 присутність будь-яких свідків категорично заперечується.

Судом було витребувано запис камери нагрудного відеореєстратора поліцейського СРПП Драбівського ВПД№1 Золотніського РВП ГУНП в Черкаській області ст. с-нта поліції Цюри О.П., який склав протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ № 065455 від 03.02.2021р., однак такі матеріали надано не було. Відповідно наданого рапорту поліцейського СРПП ВПД №1 Золотніського РВП старшого сержанта поліції О. Цюри, що надійшов до суду 09.03.2021р. вх. №781/21-Вх, надати відеодокази неможливо з технічних причин.

Щодо рапортупрацівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, то останній не може бути належним та допустимим доказом, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України по справі 171/5372/17 (постанова від 29.04.2020р.).

Копії постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 035452 від 03.02.2021р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП та серія БАВ № 035453 від 03.02.2021р. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, які ніким не оспорені, свідчать виключно про факт керування транспортним засобом без відповідного посвідчення та не увімкнення світлового покажчика повороту, і ніяким чином не можуть бути доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння або його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б вказували на керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення з ознаками алкогольного сп`яніння або про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 3акону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. З ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зазначаючи у своїх рішеннях про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні від 25.07.2000р., у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки додані до матеріалів справи докази викликають сумніви у своїй достовірності, тому до уваги взяті судом бути не можуть, а сам порядок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції не дотриманий, висновок працівників поліції про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 базується на припущеннях та не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, то суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 130, 283, 284, 247 п. 1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.О. Левченко