ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/553/21

Провадження № 3/293/1125/2021

10 березня 2021 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, не працюючого, за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

02.03.2021 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №394915 від 20.02.2021, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 20.02.2021 року близько 10 год. 05 хв., перебуваючи за адресою в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ображав свою бабусю ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину згідно складеного протоколу не визнав. Вказав, що свою бабусю ОСОБА_2 поважає та не мав на меті її ображати, 20.02.2021, близько 10 години відбулося звичайне непорозуміння у вигляді побутової сварки, яка не супроводжувалась насильством будь-якого характеру. Із заявою про правопорушення звернувся його дядько ОСОБА_3 , який не розібрався у ситуації та викликав працівників поліції.

В судове засідання з`явився ОСОБА_3 , який пояснив, що особа, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 є його племінником. 20.02.2021 близько 14 год., коли він приїхав до своєї матері ОСОБА_2 , яка проживає в будинку АДРЕСА_1 , то почув побутову сварку між своєю матір`ю і племінником, але оскільки неправильно зрозумів ситуацію, то викликав працівників поліції. З боку ОСОБА_1 будь-яких насильницьких дій відносно його матері вчинено не було.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, поданий до суду протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП, крім іншого, також передбачає наслідки насильства, а саме: наявність чи відсутність завданої шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана. Однак, вищевказаний протокол не містять повного опису об`єктивної сторони правопорушення.

Зважаючи на зміст ст.256 КУпАП, протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.

Разом з тим, суд звертає увагу, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ч.3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку вина гр. ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, ст.ст. 187, 247, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя Л.Й. Проценко