Справа № 755/9459/21
Провадження №: 3/755/5331/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 травня 2021 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Шухевича, 32 у м. Києві, керував автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, різка зміна кольору обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та будь-яких пояснень суду не надав.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, суд здійснив всі можливі заходи для дотримання прав ОСОБА_1 проте, враховуючи строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлене на безпідставне затягування судового процесу.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, врахувавши, що судом були вжиті всі можливі, передбачені законом заходи для виклику ОСОБА_1 до суду, суддя, з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 за наявними матеріалами.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі серії ДПР18 № 002358 від 09 травня 2021 року: «09 травня 2021 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Шухевича, 32 у м. Києві, керував автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, різка зміна кольору обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України».

Крім того, ці факти підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

При відтворенні відеозапису встановлено, що автомобіль «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. У ході спілкування працівники поліції, пропонують ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога на перебування у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 категорично відмовляється. Працівники поліції ОСОБА_1 роз`яснюють його права, та те, що за відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. Після чого працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення та зачитують його ОСОБА_1 , який він підписує.

Як вбачається із довідки старшого інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Гладун О., про те, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 вже двічи протягом року був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому розглядати справу потрібно за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з даних, що містяться у постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як вбачається з даних, що містяться у постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 002358 від 09 травня 2021 року, постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року, постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року, довідки старшого інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Гладун О., письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтворивши відеозаписи на диску, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

У диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, вчинення особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

У той час, санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає конфіскацію транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до вимог ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 002358 від 09 травня 2021 року не містять відомості, що автомобіль «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд не застосовує до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 3 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні 00 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Л.А. Мельниченко