Номер провадження: 33/813/653/21
Номер справи місцевого суду: 491/169/21
Головуючий у першій інстанції Желясков О.О.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29.06.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року визнано громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2021 року №2 за ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлено, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є дитиною з інвалідністю, дитиною, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або дитиною, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги), які зобов`язаний сплачувати відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області №301/330/16-ц від 05 червня 2018 року, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і станом на 01 лютого 2021 року становить 62342 гривні 50 копійок.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що справу судом першої інстанції було розглянуто за його відсутності, та у матеріалах справи відсутні докази направлення йому судового повідомлення; не було встановлено чи відомо йому про існування судового рішення про стягнення аліментів та чи наявне відкрите виконавче провадження; суд першої інстанції не з`ясував те, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти лише за останній місяць; не викликав у судове засідання державного виконавця в проваджені якого перебуває виконавче провадження та стягувачу яким би апелянт задав питання щодо сплати ним аліментів.

Окрім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови ним отримано не було, а з її текстом ознайомився лише 30.03.2021 року.

У судове засідання, призначене на 31 травня 2021 року, з`явився представник ОСОБА_1 - Бойко О.О., який з метою надання доказів на підтвердження доводів апелянта щодо сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у добровільному порядку просив відкласти розгляд справи.

З метою повного та всебічного розгляду справи розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року було відкладено на 14 червня 2021 року.

14 червня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_1 -Бойко О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебування на стаціонарному лікуванні.

Судове засідання було відкладено на 29 червня 2021 року.

У судове засідання, призначене на 29 червня 2021 року ані ОСОБА_1 , ані його представник, попри їх належне сповіщення про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явились, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляли, жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених у апеляційній скарзі, не надали.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № від 12 лютого 2021 року за ч.1 ст.1831 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є дитиною з інвалідністю, дитиною, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або дитиною, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги), які зобов`язаний сплачувати відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області №301/330/16-ц від 05 червня 2018 року, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і станом на 01 лютого 2021 року становить 62342 гривні 50 копійок.

При цьому, з тексту відповідного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 особисто одержав копію протоколу 12.02.2021 року, а з доданих до протоколу пояснень вбачається, що ОСОБА_1 наголошував на тому, що не сплачував аліменти лише за останній місяць у зв`язку із погіршенням здоров`я, при цьому письмових заперечень проти протоколу не подавав

- інформаційною довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження №53398 від 15 лютого 2021 року, з якої вбачається, що в Ананьївському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 05 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №59977697 по примусовому виконанню виконавчого листа Іршавського районного суду Закарпатської області №301/330/16-ц, виданого 05 червня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини;

- розрахунком заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2021 року становить 62342 гривні 50 копійок.

Посилання ОСОБА_1 на неналежне його сповіщення судом першої інстанції про слухання справи, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до п.114 Правил надання послуг поштового зв`язку, затв. Постановою КМ України від 17.08.2002 № 1155 адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності -повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документу, що посвідчує особу.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайт АТ «Укрпошта» за результатами перевірки статусу відправлення за трек-номером 450 судову повістку про виклик до суду на 15 березня 2021 року громадянину ОСОБА_1 вручено особисто. Такі обставин підтверджено також і рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи, що є належним чином засвідченим, оскільки на ньому наявний підпис працівника відділення поштового зв`язку про повідомлення (а.с. 20).

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідне повідомлення про дату, час та місце слухання справи ані ним, ані членами його родини отримано не було, апелянт звертає увагу, що у «журналі листоноші», копії сторінок якого він долучає до апеляційної скарги, наявний підпис невідомої особи.

Відповідно до п. 3.1.6.5. Порядку пересилання поштових відправлень, який затв. Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12.05.2006 N 211 «Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень» (далі Порядок) рекомендовані поштові відправлення, урядові відправлення (прості та рекомендовані), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, всі повторні повідомлення записуються до книги ф. 8. Книги ф. 8 ведуться за кожною доставною дільницею та окремо на відправлення, що підлягають видачі безпосередньо у відділенні поштового зв`язку.

Відповідно до п 3.1.6.11. Порядку в одержанні рекомендованих поштових відправлень одержувач розписується в книзі ф. 8 та вказує своє прізвище.

Додані ж апелянтом фотографії, як зазначає ОСОБА_1 , «журналу листоноші», не можуть бути прийняті апеляційним судом як належні докази, оскільки ідентифікувати їх, як сторінки книги ф. 8, заведеної у відповідному об`єкті поштового зв`язку, не можливо .

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що апелянтом не було надано жодних доказів на підтвердження того, що наявний у відповідних, наданих ним роздруківках підпис про отримання поштового відправлення, адресованого йому, не належить члену родини апелянта.

Апеляційний суд також бере до уваги той факт, що громадянину ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення відносно нього вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2021 року за ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки із змісту протоколу вбачаються його підписи у відповідних графах, зокрема, у графі про отримання копії протоколу.

Посилання апелянта на необхідність встановлення судом першої інстанції факту обізнаності ОСОБА_1 про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів та наявності відкритого виконавчого провадження у відповідному підрозділі виконавчої служби є безпідставними, оскільки ґрунтуються на суб`єктивному та хибному тлумаченні апелянтом вимог національного законодавства та суперечать положенням ст. 280 КУпАП, що містить обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Також відхиляє апеляційний суд посилання апелянта на те, що аліменти на утримання дитини їм не були сплачені лише за останній місяць, виходячи з наступного.

Верховний Суд вказав, що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Однак, ані зі змісту апеляційної скарги, ані з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було оскаржено розмір заборгованості зі сплати аліментів у встановленому законом порядку.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що додані апелянтом квитанції про перерахування ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_4 не є належними та достатніми доказами факту здійснення ОСОБА_1 добровільної сплати аліментів поза виконавчим провадженням через розбіжності у особі платника, датах, сумах та невстановленій меті переказів,

Щодо посилань апелянта на позбавлення судом першої інстанції його можливості захистити свої права та надати відповідні пояснення та докази у справі, апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було належним чином повідомлено про дату, часта місце судового засідання у суді першої інстанції, втім своїми правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи не скористався.

Окрім того, наполягаючи на вирішальній важливості заслухання судом відповідей держаного виконавця та стягувача на питання ОСОБА_1 , апелянт, тим не менш, не заявляє відповідного клопотання у апеляційній скарзі про виклик їх у судове засідання для дачі пояснень у справі не заявляє.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто у несплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а тому слід визнати, що висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення апелянтом відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та вирішенні можливість накладення на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст.1831 КУпАП у вигляді суспільно корисних робіт судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді супільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або для зміни оскаржуваної постанови.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про відкликання постанови з примусового виконання до моменту перегляду справи судом апеляційної інстанції, апеляційний суд роз`яснює, що ані нормами чинного КУпАП, ані нормами закону найбільш близької галузі права, тобто КПК України, застосуванні яких було б можливим з огляду на можливість застосування принципу аналогії не передбачено можливості відкликання судового рішення, що набрало законної сили до перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко