Провадження № 33/4820/209/21
Справа № 670/751/20 Головуючий в 1-й інстанції Волкова О. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бабчинського Віктора Карловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з Віньковецьким районним судом Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого в 27 ДПРП, смт. Віньківці,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

За постановою суду, 19 листопада 2020 року о 00 год. 05 хв., ОСОБА_1 , по вул. Жовтнева, керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у КНП «Віньковецька ЦРЛ» ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бабчинський В.К. просив постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а тому він не зобов`язаний був виконувати вимогу поліцейського щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бабчинського В.К. на підтримку поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487145 від 19 листопада 2020 року, згідно яких 19 листопада 2020 року о 00 год. 05 хв. в смт. Віньківці по вул. Жовтнева, водій ОСОБА_1 керував автомобілем В-2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у Віньковецькій ЦРЛ водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 19.11.2020 року о 00 год. 25 хв. вони були присутніми при тому, як працівники поліції запропонували громадянину ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або у Віньковецькій ЦРЛ. Громадянин ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду відмовився та при цьому пояснив, що керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Жовтнева смт. Віньківці та був зупинений працівниками поліції (а.с. 3,4).

Окрім цього, вказані обставини підтверджуються також наданими в судовому засіданні суду першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а тому він не зобов`язаний був виконувати вимогу поліцейського щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній пояснив, що керував автомобілем по вулиці Жовтневій в смт. Віньківці та був зупинений працівниками поліції.

Вказані пояснення свідків є належними та допустимими доказами, правдивість яких останні завірили своїми підписами.

Разом з тим, будучи допитаним в суді першої інстанції заступник начальника сектора поліцейської діяльності відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 підтвердив ту обставину, що під час патрулювання в смт. Віньківці по вул. Жовтневій побачив автомобіль, який перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту і за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу зупинив його. Після зупинки автомобіля, у зв`язку із виявленим запахом алкоголю з порожнини рота водія ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що останній у присутності двох свідків, відмовився.

Враховуючи вищевикладене, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є надуманими та на увагу суду не заслуговують.

Відсутність відеофіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом не впливає на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що допитаний в судовому засіданні апеляційного свідок ОСОБА_7 підтвердив ту обставину, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, апеляційний суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Так, по суті поставлених запитань, в апеляційному суді свідок ОСОБА_7 пояснив, що він разом із ОСОБА_1 близько години перебував в салоні нерухомого автомобіля ВАЗ 2101. Під час цього, до них підійшов працівник поліції та повідомив, що ОСОБА_1 порушив правила ПДР. В ході розмови, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився та пояснив, що транспортним засобом він не керував. У зв`язку з цим, працівником поліції було складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Вказав, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були відустні.

Проаналізувавши надані пояснення свідка ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до висновку, що вказані пояснення не узгоджуються з поясненнями інших свідків, а також поясненнями працівника поліції ОСОБА_6 в частині того, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а перебував у салоні нерухомого автомобіля.

Зокрема, як вбачається з вищевикладеного, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним та підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пояснив, що керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Вказані обставини також підтверджуються та узгоджуються з поясненнями, наданими працівником поліції ОСОБА_6 , який послідовно пояснив обставини події, вказав причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння та підтвердив його відмову від проходження огляду.

З огляду на вказане, твердження захисника про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом жодним чином не підтверджений є необґрунтованим та спростовується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами доказами.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП, є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487145 за ч. 1 ст. 130 КупАП щодо ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, містить всі необхідні відомості, а тому такий є належними та допустимим доказами у справі, відповідно до ст. 251 КУпАП.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Бабчинського Віктора Карловича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.