Справа № 127/2064/21
Провадження № 33/801/206/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 березня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нагаєвського Дем`яна Леонідовича, подану від його імені захисником адвокатом адвоката Мартинюка Ярослава Станіславовича від імені ОСОБА_1 на постанову на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн на користь держави, а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник - адвокат Мартинюк Я.С. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях встановленого і належним чином доведеного складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь психологічного характеру внаслідок яких могла бути чи була завдана психологічному здоров`ю потерпілої. А сам факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні ст. 173-2 КпАП України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що психологічного насильства по відношенню до своєї доньки не вчиняв, а зробив їй зауваження з приводу того, що вона навчаючись дистанційно і перебуваючи весь день вдома, зовсім не допомагає по господарству, зокрема, не помила посуд. Через кілька днів дочка під диктовку матері написала заяву на нього, й цю її дію він пов`язує з конфліктом, що виник у нього з тещею, яка намагається виселити його з будинку.

Захисник адвокат Мартинюк Я.С. вимоги апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити на умовах, викладених у ній.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративною відповідальності або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 256 КпАП України встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173 - 2 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення потерпілого та самого порушника.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР 258892 від 20 січня 2021 року ОСОБА_1 12 січня 2021 року о 14.00 год перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , ображав нецензурними словами та вигонив з кімнати свою дочку ОСОБА_2 , 2002 р.н.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173- 2 КпАП України.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з статтею 1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у томі числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеки чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КпАП України факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Разом з тим, суть правопорушення, викладена у протоколі не узгоджується з диспозицією зазначеної норми, оскільки не містить даних про те, чи завдали (могли завдати) дії ОСОБА_1 , що полягали в нецензурній лайці шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Крім того, у відповідній графі протоколу взагалі вказано, що шкоду потерпілій не заподіяно.

Такі порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не давали суду правових підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, що передбачене ст. 173-2 КпАП України.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати чи доповнювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В протоколі про адміністративне правопорушення не відображено всі елементи об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, яка передбачає існування такої обов`язкової ознаки як можливого чи фактичного настання фізичної чи психологічної шкоди, що була чи могла бути завдана потерпілому, а це унеможливлює його використання як доказу в справі відповідно до статті 256 КпАП України.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону і відповідні їм обставини справи уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КпАП України

В судовому засіданні було встановлено наявність конфліктної ситуації між батьком та дочкою, та подання до суду позову про виселення ОСОБА_1 з будинку, які повинні вирішуватися в передбаченому законом порядку.

Відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Мартинюка Ярослава Станіславовича від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник