Провадження №3/463/220/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №154409 від 30.11.2020, з урахуванням рапорту від 01.12.2020, водій ОСОБА_1 30.11.2020 о 19 год. 03 хв. у м. Львові по вул.Пасічна, 70, керуючи транспортним засобом марки «Електрон» А18801 н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті в рейсі маршрутного таксі №47А, за сполученням «Рясне-2-Санта-Барбара», в кількості більшій 45 пасажирів, ніж кількість місць для сидіння 30, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, визначеного в реєстраційній документації, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2020р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів», та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КпАП України.

ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, однак повторно на розгляд справи не з`явився, причин неявки судді не повідомив. Разом з тим, захисник ОСОБА_1 - Петришин В.М. подав клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КпАП України, адже не всі реквізити (графи) протоколу заповненні належним чином, що є порушенням п.6 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року; також у протоколі не вказано за якою частиною кваліфіковано інкриміноване ОСОБА_1 діяння, а також до протоколу не долучено належних доказів, на підтвердження обставин, викладених у ньому (пояснень свідків, фото, відео, тощо); не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, а саме: не встановлено кількість сидячих місць в автобусі та кількість стоячих пасажирів, не проводився огляд транспортного засобу, а також не додано до протоколу копії документів, які б підтверджували даний факт. До матеріалів справи не долучено відомостей про технічні характеристики транспортного засобу і реєстраційні документи на цей транспортний засіб; також не надано доказів того, на кого і яким нормативно-правовим актом покладено обов`язок організації та контролю кількості пасажирів в транспортному засобі (автобусі) чи доказів, що саме в обов`язки Майора- ОСОБА_2 як водія входить контроль кількості пасажирів. Крім цього, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки поняття «водій» та «перевізник» не є тотожними.

Майор- ОСОБА_2 є працівником Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, суб`єктом господарювання він не являється, послуг з перевезення пасажирів не надає, при чому керував автобусом виконуючи свої трудові (посадові) обов`язки водія, визначені у посадовій інструкції водія, яка затверджена 20.11.2018 року директором ЛК АТП №1, а також обов`язки водія визначені п.147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМ України від 18.02.1997 №176, якими не передбачено здійснення контролю за кількістю пасажирів.

Враховуючи наведене, оскільки положення постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 передбачає на період карантину не заборону керування пасажирським автобусом (що здійснює водій ОСОБА_1 ), а заборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом (що здійснює суб`єкт господарювання - перевізник), тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Частиною першою статті 44-3 КпАП України, в редакції, чинній станом на 30.11.2020, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пп.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній станом на 30.11.2020, на території України на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є працівником Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів.

При цьому, як слушно зауважує захисник поняття «водій» та «перевізник» не є тотожними. Так, відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами. Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка (ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та надає послуги з перевезення пасажирів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки доказів порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами матеріали справи не містять, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, а тому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.33, 44-3, 251, 283, 284, 289, 294 КпАП України, -

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р.Я. Головатий