Справа № 324/809/21
Провадження № 3/323/456/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 р.м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Гуцал О.П., розглянувши матеріал, що надійшов з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сільського голови Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (інших відомостей не має);

-за ч.2 ст. 212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2021 року, складеного ОСОБА_2 , головним спеціалістом Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із зверненням про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення правопорушників до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КпАП України, звернувся громадянин ОСОБА_3 (далі Заявник). Як вбачається зі змісту звернення, 29.03.2021 Заявник звернувся до Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області з інформаційними запитом з питання отримання інформації та копій рішень сесії сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в період з 01.01.2020 по дату вказаного запиту. Проте 02.04.2021 Заявнику було відмовлено в доступі до запитуваної інформації. Вказане свідчить про порушення права Заявника на отримання повної, достовірної та точної інформації, та законних інтересів, як запитувача публічної інформації, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації». Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес. Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. Звертаємо увагу, що статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Водночас, Закон визначає види інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації. Так, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація (частина перша статті 6 Закону). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Це положення свідчить, що навіть якщо особою або законом інформацію віднесено до конфіденційної (обмеженої у доступі), при розгляді запиту на таку інформацію розпорядник може відмовити в його задоволенні тільки після дотримання вимог частини другої статті 6 Закону. Зокрема, частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Таким чином, обмежити доступ до інформації можливо лише за сукупності вищезазначених вимог. З огляду на вищевказане відмова у наданні інформації є обґрунтованою, у разі якщо розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону. Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Відповідно до ч. З ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття. В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом. Наразі запитувана інформація стосується розпорядження комунальним майном (відведення земельних ділянок ), а отже не може бути обмежено. Додатково за результатами проведеного моніторингу, Єдиного веб-порталу відкритих даних https://data.gov.ua (далі - Портал) було встановлено, що Малотокмачанською сільською радою Запорізької області (далі - Рада) здійснено реєстрацію на Порталі, проте оприлюднено лише 17 наборі у формі відкритих даних в супереч вимагам статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835 (у редакції від 13.10.2020), що передбачає вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме не оприлюднення інформації, обов`язкове оприлюднення якої передбачено Законом України «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6, 7, 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та н виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Відповідно до частини п`ятої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Відповідно до пунктів 9, 10, 13 частини шостої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування» призначає і звільняє керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату ради; здійснює керівництво виконавчим апаратом ради; забезпечує роботу по розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації; веде особистий прийом громадян. Органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність у разі порушення ними Конституції або законів України (частина перша статті 76 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Згідно до частини 2 статті 212-3 КУпАП порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації, -тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Особу, яка вчинила правопорушення виявлено в день реєстрації звернення - 15.04.2021 року. Таким чином, ігноруючи вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_4 вчинив діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, що призвело до незаконного порушення права гр. ОСОБА_3 на отримання інформації.

Судові засідання, які були призначені на 10.06.2021 року та 18.06.2021 року, були відкладені за клопотанням ОСОБА_1 .

В сьогоднішньому судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що не визнає свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, оскільки він за законом не несе відповідальності за надання публічної інформації.

Захисник Малахатки А.М. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Згіднодо ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення надано наступні докази:

- звернення ОСОБА_3 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП;

- запит про доступ до публічної інформації від 29.03.2021 року, адресований Малотокмачанському сільському голові ОСОБА_6 , підписаний ОСОБА_3 , в якому останній просив надати завірені належним чином копії протоколів сесії Малотокмачанської сільської ради та завірені належним чином копії рішень Малотокмачанської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за період з 01.01.2020 року по дату даного звернення;

- лист від 02.04.2021 року за №411/02-09-02, підписаний Малотокмачанським сільським головою ОСОБА_7 , адресований ОСОБА_3 , в якому відмовлено ОСОБА_3 в наданні запитуваних документів та вказано, що з урахуванням його неодноразових попередніх звернень, його звернення розцінено як зловживання правами, визначеними Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- лист регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.04.2021 року, адресований голові Малотокмачанської сільської ради, про термінове поновлення права ОСОБА_3 на доступ до публічної інформації, надання письмових пояснень з приводу виявленого порушення та прибуття до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- лист від 30.04.2021 року, підписаний Малотокмачанським сільським головою ОСОБА_7 , адресований регіональному представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому ОСОБА_1 надав пояснення з приводу надання публічної інформації ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є Малотокмачанським сільським головою.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.05.2021 року, ОСОБА_3 посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», подав Малотокмачанському сільському голові запит щодо надання інформації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 цього Закону встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, тобто прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Тобто, надання публічної інформації зумовлюється її наявністю у відповідного суб`єкта.

Згідно до п.6 ч.1 ст. 14 Закону встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 13 цього Закону визначено розпорядників публічної інформації, зокрема, згідно п. 1 ч. 1 цієї статті, такими є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що система місцевого самоврядування включає, зокрема, сільські, селищні, міські ради, сільського, селищного, міського голову.

У відповідності до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова:

1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради;

5) вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради;

6) вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України;

7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;

10) призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру";

11) скликає загальні збори громадян за місцем проживання;

11-1) вносить на розгляд ради пропозиції про утворення спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

11-2) вносить на розгляд ради пропозиції щодо кандидатури на посаду керівника установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

12) забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету;

13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів;

16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;

17) веде особистий прийом громадян;

18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань;

18-1) бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності";

19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;

20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Конституційний Суд України у пункті 4 Рішення від 6 липня 1999 року N 7-рп/990 роз`яснив, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

Таким чином, сільський голова не є належним суб`єктом у спорі щодо надання доступу до публічної інформації за інформаційним запитом.

Зазначені висновки узгоджуються з постановою пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» № 10 від 29 червня 2016 року, згідно з якою, міський голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і, в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути її розпорядником. Не є розпорядниками публічної інформації у розумінні Закону № 2939-VI народні депутати України, депутати місцевих рад та Верховної Ради АРК, голови районних, обласних рад, сільський, селищний, міський голова, судді, прокурори, державні виконавці тощо

Відповідно до вимог п.5, п.9 ч.3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», секретар сільської, селищної, міської ради забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності; забезпечує зберігання у відповідних органах місцевого самоврядування офіційних документів, пов`язаних з місцевим самоврядуванням відповідної територіальної громади, забезпечує доступ до них осіб, яким це право надано у встановленому порядку.

Згідно до даних офіційного веб-сайту Малотокмачанської територіальної громади, секретарем Малотокмачанської сільської ради є ОСОБА_8 .

Головний спеціаліст Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.05.2021 року зазначила, що відповідно до пунктів 9, 10, 13 ч.6 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський голова призначає і звільняє керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату ради; здійснює керівництво виконавчим апаратом ради; забезпечує роботу по розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації; веде особистий прийом громадян.

Однак частина 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначає повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради, а не сільського голови.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи з положень ст.ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.212-3 КУпАП, не підтверджена належними доказами безсумнівно, відтак провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 212-3, 247, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: О.П. Гуцал