КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/13016/21

05 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бондаренка Андрія Олександровича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

22 лютого 2021 року, поліцейським роти 6, батальйону 4, полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП сержантом поліції Мисаком Романом Васильовичем було складено протокол серія ДПР18 № 118774 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .

Вказаним протоколом встановлено, що 22 лютого 2021 року, о 17 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HondaDio», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Маршала Рибалка 5 м. Київ з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: зірниці очей звужені, не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко Андрій Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та його захисник були позбавлені можливості з`явитись в судове засідання в суді першої інстанції , про що було усно попереджено суд, письмове клопотання про перенесення розгляду справи було направлено захисником пізніше. Проте, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавив їх можливості подати свої доводи та заперечення, а також права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, як визначено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що дії ОСОБА_1 були викликані тим, що після смерті його дружини він знаходиться в тяжкому психологічному стані, один утримує трьох неповнолітніх дітей.

Звертає увагу, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище, оскільки його робота пов`язана безпосередньо із керуванням транспортним засобом, так як він працює в доставці їжі замовникам на моторолері і іншої роботи не має.

Зазначає, що відповідно до ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішити справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

З огляду на те, що ОСОБА_1 своїми діями не завдав будь- якої шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, а також те, що вчинене апелянтом адміністративне правопорушення не має великої суспільної небезпеки, не створює збитків державним або суспільним інтересам і є малозначним, а тому вважає, що уданому випадку можливо обмежившись усним зауваженням, а справу закрити на підставі ст. 2 ст. 284 КУпАП.

Також зазначає, що при вчиненні адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності особа звільняється від відповідальності, а такі дії не розглядаються як правопорушення, оскільки в діях немає ознаки вини.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко Андрій Олександрович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, але просить призначити йому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Бондаренка Андрія Олександровича , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову від 17 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 28.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Визнаючи ОСОБА_1 винним за 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №118774 від 22.02.2021 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 118774, складеного поліцейським роти 6, батальйону 4, полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП сержантом поліції Мисаком Романом Васильовичем, 22 лютого 2021 року, о 17 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Dio», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Маршала Рибалка 5 м. Київ з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: зірниці очей звужені, не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пі впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 118774 від 22.02.2021 року містить відомості щодо дати і місця його складення, посади, прізвища, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення; нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; відомості про прізвища свідків.

Загалом вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Зміст встановлених суддею місцевого суду фактичних обставин правопорушення узгоджується із змістом протоколу.

Однак, протокол не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року, а при зазначенні номеру статті КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення конкретного правопорушення, не вказано її частину.

Суд здійснює розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення в межах обвинувачення, викладеного у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Зміст протоколу, у якому зазначається про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відповідає складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відомості про вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення повторно протягом року у протоколі відсутні.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду вийшов за межі судового розгляду справи, визначені змістом протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, встановлена апеляційним судом невідповідність судового рішення вимогам положень КУпАП не спростовує висновки суду в частині встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Такі дії відповідають складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахування вимог вказаної статті, апеляційний суд визнає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КупАП на ч.1 ст.130 КУпАП та привести накладене на ОСОБА_1 стягнення у відповідність із вимогами вказаної статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 та його захисник були позбавлені можливості з`явитись в судове засідання суду першої інстанції , про що було усно попереджено суд, письмове клопотання про перенесення розгляду справи було направлено захисником пізніше. Проте, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавив їх можливості подати свої доводи та заперечення, а також права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, як визначено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд відхиляє, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи 27.04.2021 року, о 09 годині 15 хвилин, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 23.04.2021 року. В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, причин неявки суду не повідомили. З огляду на їх неявку в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 17.05.2021 року на 09 годину 40 хвилин. Про розгляд справи 17.05.2021 року ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення судової повістки 28.04.2021 року. В судове засідання 17.05.2021 року на 09 годину 40 хвилин ОСОБА_1 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Захисник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко А.О. 17.05.2021 року електронною поштою направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Посилався на те, що 19.02.2021 року він уклав з ОСОБА_1 угоду про надання правової допомоги. З метою підготовки правової позиції для захисту прав та інтересів клієнта є необхідність ознайомлення його з матеріалами справи. Поважних причин його неявки в судове засідання в клопотанні не зазначив. Крім того, вказане клопотання надійшло на електронну адресу суду 17.05.2021 року , о 14 годині 44 хвилини, тоді як розгляд справи було призначено на 09 годину 40 хвилин. Аналізуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бондаренко А.О. не надали суду доказів відсутності в судовому засіданні 17.05.2021 рок з поважних причин. З 23.04.2021 року ОСОБА_1 знав про знаходження вказаної справи на розгляді в суді першої інстанції, мав можливість подати до суду свої письмові пояснення, заперечення чи докази, проте, ні він, ні його захисник, діючи на власний розсуд, вказаним правом не скористались.

Вимоги апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення указаного правопорушення внаслідок його малозначності задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За змістом даної норми закону, малозначне правопорушення - це діяння, яке не становить великої громадської небезпеки, не заподіяли або не здатні були заподіяти скільки-небудь значної шкоди громадським або державним інтересам, так само як правам і свободам громадян чи іншим охоронюваним законом цінностям.

При цьому, у доцільності звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за мотивами малозначності правопорушення можуть переконувати конкретні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу порушника, наявність умов, які б свідчили про можливість досягнення виховних та запобіжних заходів без застосування адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, належних висновків не зробив, знову скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння створює небезпеку для життя та здоров`я учасників дорожнього руху.

Враховуючи наведене, проаналізувавши обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що посягає на громадський порядок і безпеку, обстановку та характер його скоєння, дані про особу порушника, приходжу до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності внаслідок малозначності правопорушення з винесенням усного зауваження не сприятиме досягненню мети його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - Бондаренко Андрія Олександровичавідмовити.

На підставі повноважень, передбачених ч.7 ст.294 КУпАП, змінити постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КупАП на ч.1 ст.130 КУпАП та визначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :