БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/56/21
Справа № 356/139/21
П О С Т А Н О В А

М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 593330 від 14.04.2021, у відповідності до якого о 19 годині 30 хвилин в день складення протоколу за адресою: м. Березань, вул. Березанський шлях, де встановлений червоний рівень епідемічної небезпеки, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював перевезення пасажирів на автобусі Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , на автобусному маршруті загального користування Березань-Лехнівка, регулярні перевезення, в салоні якого перебувало більше, ніж 50% місць для сидіння, а саме на два пасажира більше, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п. 1.2 протоколу № 4 від 19.03.2021, протокол № 9 ТЕБ та НС, а також Постанову КМУ № 123 від 09.12.2020 (із змінами, внесеними постановою КМУ № 104 від 17.02.2021).

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у відповідності з вимогами ст. 277-2 КУпАП, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.7-8). Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вказане, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи до юридичної відповідальності та мають бути доведені належними та допустимими доказами.

Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає наявність адміністративного правопорушення.

Так, частина 1 статті 44-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст.44-3КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які порушеноконкретно правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови КМУ № 329 від 07.04.2021, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 р. на території України встановлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до протоколу засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 22.03.2021 № 12, з 24.03.2021 на території Київської області запроваджено «червоний рівень» епідемічної небезпеки.

Згідно з ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами..

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 256 цього Кодексу встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог Закону, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення передбаченого КУпАП, тобто основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що жодних доказів на підтвердження, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що здійснює регулярні пасажирські перевезення, як і факту перебування його на посаді водія, а також обсягу його службових повноважень, матеріали справи не містять.

У відповідності до п.1.2 Протоколу позачергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №4 від 19.03.2021 здійснення регулярних та не регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пачажирів на автобусних маршрутів, в електричному (трамвай, тролейбус) танпорті, в кількості більшій ніж 50 відсотків місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена у реєстраційних документах на такий транспортний засіб, заборонено на території Київської області у період з 00:00 21.03.2021 до 24:00 09.04.2021. Однак як вбачається з адмінпротоколу, правопорушення працівником поліції зафіксоване 14.04.2021, тобто поза межами часу дії вказаного пункту.

Таким чином, станом на час вчинення адміністративного правопорушення 14.04.2021, положення п.1.2 вищевкзаного Протоколу порушення якого інкримінують ОСОБА_1 , втратили чинність.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 з порушенням вимог ст.256 КУпА, оскільки працівники поліції описуючи інший нормативно-правовий акт, яким заборонені дії, не вказали пункт нормативно-правового акту, який встановлює певну заборону, зокрема відсутні вказівка на пункти, та й дату прийняття протоколу № 9 ТЕБ та НС, і орган, що їх прийняв, а зазначений поліцейським номер постанови КМУ від 09.12.2020 - № 123, не відповідає тій, якою запроваджено карантин, а саме від 09.12.2020 № 1236.

Таким чином, фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого посилання на правові норми, а ті які містять не були чинними на момент складання протоколу.

Окрім того, суду не надано реєстраційних документів на транспортний засіб, в яких визначена кількість місць для сидіння, що передбачена його технічною характеристикою, тому відповідні посилання поліцейського в протоколі про адміністративне правопорушення на перевищення допустимої кількості пасажирів в салоні на дві особи є припущенням та викликає обґрунтовані сумніви.

В той же час, з доданих до адміністративного матеріалу фотоматеріалів не якісних не вбачається факту здійснення перевезення пасажирів, як про це зазначено у протоколі, а лише вбачається факт перебування осіб в салоні транспортного засобу. До того ж, з даних фотоматеріалів неможливо встановити, в який період часу та в якому місці вони зроблені, який саме транспортний засіб на них зображений, а також яка кількість осіб перебуває взагалі в салоні, таким чином, відсутні підстави вважати, що дані фото мають відношення до вказаного адміністративного правопорушення, а тому не приймаються судом до уваги як неналежний доказ.

Відеозапис, що міститься в матеріалах справи, є неналежним і недопустимим доказом, оскільки засвідчує лише, як автобус, д.н.з. НОМЕР_1 , розпочинає рух, проте не дає змоги встановити кількість осіб, які в ньому перебувають, особу водія, а також зробити висновок, що вказаний автобус здійснює пасажирські перевезення, у тому числі і по маршруту, який вкзаний у протоколі. При цьому, в протоколі не зазначено, що де, коли і ким зроблено цей відеозапис, та який технічний засіб при цьому використовувався.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення як процесуальне джерело доказів в розумінні ст. 251 КУпАП розцінюється судом критично та не може бути беззаперечним доказам вини особи в інкримінованому йому діянні.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia) no. 926/08 від 20 вересня 2016 року ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вказане, достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 44-3, 247, 251-252, 268, 283, 284, 294 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя: І. О. Капшученко