Справа№464/3191/21
пр.№ 3/464/2172/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не надано,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №586813 від 21.04.2021 р. ОСОБА_1 04.04.2021 р. вчинила відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, а саме психологічні дії, які полягали у висловлюванні у його сторону нецензурною лайкою та криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю дитини, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 надала пояснення про те, що не вчиняла відносно сина домашнього насильства, а лише зробила йому зауваження з приводу його поведінки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Окрім цього, нормами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» надано визначення поняття «домашнього насильства» як умисного систематичного фізичного, психологічного або економічного насильства по відношенню до нинішнього або колишнього чоловіка або іншого родича, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілого.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» надано поняття психологічного насильства, а саме це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Диспозицією статті 173-2 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення та рапорт.

Разом з тим, вищевказаним доказами не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на психіку її малолітньої дитини, шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими б навмисно бажала спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, та внаслідок яких могла б завдаватися або завдалася шкода психічному здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06.05.2021 р. дану справу було повернуто для належного оформлення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення та місце проживання потерпілого.

Разом з тим, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення повторно направлені до суду без усунення вищевказаних недоліків.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення протиправність діяння, як обов`язкова ознака складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, а тому провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Теслюк Д.Ю.