Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1299/21
Номер провадження: 3/225/409/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Ткач Г.В. розглянув матеріал, що надійшов зі Східного міжрегіонального управління УКРТРАНСБЕЗПЕКИ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Торецька (м. Дзержинська) Донецької області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому роз`яснені права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №0011798 від 17.02.2021, ОСОБА_1 17.02.2021 о 09.15 год. в м. Торецьк по вул. Центральній навпроти будинку №38 керував ВАЗ-217030 державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи факт перевезення 1 пасажира, не маючи ліцензії на право провадження діяльності, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що лише один раз підвіз пасажира, має намір отримати дозвільні документи щоб займатися перевозками, натомість інспектор навіть не з`ясував чи отримав він за це дохід.

Суд, проаналізував докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності та вважає не доведеними фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №0011798 від 17.02.2021 за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності, в тому числі, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Відтак, вказана норма є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини в сфері господарської діяльності та ліцензування.

При цьому, саме в протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко викладена його фабула з посиланням на порушення відповідного закону.

Визначення господарської діяльності міститься, зокрема, у Господарському кодексі України (далі ГК України). Відповідно до статті 3 цього Кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично.

З огляду на зазначене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності. Відмінною від зазначеного є об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, та нормативних актів, якими визначено порядок ліцензування, міститься у статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Зокрема, ліцензуванню підлягають п. 24) перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів ОСОБА_1 17.02.2021 здійснював перевезення пасажира, не маючи ліцензії на право провадження цієї діяльності.

Разом з тим, протокол не містить зазначення яку норму закону ОСОБА_1 порушено, а також до протоколу не долучено жодних відомостей про те, що така діяльність фактично мала систематичний характер, була самостійною та ініціативною, повністю охоплювалась його власною господарською компетенцією. У протоколі не наведено, жодних доказів чи свідчень щодо існування таких обставин (фактів).

Так, матеріал містить лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 зазначив, що в режимі таксі не працював, перевезеннями не займався. Далі долучено копію посвідчення водія ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фото автомобіля з двома особами та інспектора, направлення на рейдову перевірку.

Відтак, суд зазначає, що інспектор не вжив заходів щодо збирання доказів правопорушення, наприклад, опитування свідка. Єдине фото задньої частини автомобіля ВАЗ НОМЕР_2 зі знаком «МАЯК» не є беззаперечним доказом систематичності діяльності по перевезенню пасажирів в діях ОСОБА_1 .

На посадових осіб, які відповідно до статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі за статтею 164 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів (свідчень), які в силу системного аналізу положень статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на них повинно міститися в тексті складеного протоколу, тобто на момент надходження справи до суду докази вчинення адміністративного правопорушення мають бути зібрані та відкриті, зокрема особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що забезпечує їй процесуальну можливість ознайомитися із ними, належним чином підготуватися до розгляду справи судом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.07.2020 у справа № 177/525/17(2-а/177/23/17) зауважив, що навіть сам факт визнання особою вини в адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Об`єктивність суду, від якої напряму залежить вирішення справи, тісно пов`язана із безсторонністю і неупередженістю суду й забезпечується різними чинниками та шляхом регламентування судових процедур, у тому числі шляхом відсторонення суду від процесу збирання доказів вчинення чи невчинення адміністративного правопорушення, винуватості чи невинуватості особи (на користь чи проти обвинувачення), оскільки в іншому випадку суд в тій чи іншій мірі виступав би в інтересах певної сторони (учасника), що ставило би під сумнів можливість суду забезпечити об`єктивність під час вирішення справи, а отже, і статус суду як незалежного, безстороннього і справедливого органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 280, 283,284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №225/1299/21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду в справах про адміністративні правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Г.В. Ткач