Справа № 181/390/21
Провадження №3/181/166/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., за участю адвоката Дубини О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділення №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешканець АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2021 року о 00.30 годині водій ОСОБА_1 по вул.Центральна, смт.Межова, Межівського району, Дніпропетровської області керував автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, невиразна мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав. Вказав, що транспортним засобом він не керував, а за кермом був його батько, який не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з електричною опорою по проспекту Незалежності. Згодом батько пішов за другим авто, щоб забрати пошкоджений автомобіль. В цей час до них під`їхали працівники поліції, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував авто до уваги взяті не були і як наслідок на нього складений протокол. Просить закрити справу з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат

Дубина О.А. пояснив, що викладені у протоколі відомості взагалі не відповідають обставинам, які відбувались 28 квітня 2021 року о 00.30 годині. Додав, що необхідними ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або відмова від проходження медичного огляду. В протоколі описано, що 28 квітня 2021 року о 00.30 годині водій ОСОБА_1 по вул.Центральна, смт.Межова, керував автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився проходити огляд, однак доказів факту керування саме ОСОБА_1 авто суду не надано, а також самої відмови у проходження медичного огляду. З огляду на відсутність достатніх та належних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП, просить закрити провадження у справі.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 28 квітня 2021 року о 00.30 годині він керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив свого сина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із с. Степове в с. Межова, однак по вул. Центральна не впорався з керуванням авто і допустив зіткнення з електричною опорою. Його син ОСОБА_1 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, отримав забій голови та залишився сидіти в автомобілі, а він зі ОСОБА_3 вийшли оглянули пошкодження автомобіля. Згодом біля них зупинився автомобіль водія якого він попросив його зателефонувати до поліції, а сам вирішив сходити за іншим авто, щоб відтягти пошкоджений автомобіль. На місці події залишився ОСОБА_1 , якого він попросив зателефонувати коли на місце приїдуть працівники поліції. Коли він повернувся, працівники поліції вже були на місці ДТП та склали адміністративні протоколи у відношенні ОСОБА_1 . Збитки за пошкоджену по опору ним відшкодовано.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 28 квітня 2021 року ОСОБА_2 перевозив його та ОСОБА_1 , у якості пасажирів у своєму автомобілі ВАЗ 2106. Під час руху в с. Межова по вул. Центральна, в районі проспекту Незалежності ОСОБА_2 не впорався з керуванням автомобіля і допустив зіткнення з електричною опорою в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 27 квітня 2021 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в його домоволодінні в АДРЕСА_2 , допомагали йому з будівельними роботами. Цього ж дня, близько 23 години за ними на автомобілі ВАЗ-2106 приїхав ОСОБА_2 , який забрав ОСОБА_1 і

ОСОБА_3 із с. Степова в с. Межова.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що був запрошений у якості понятого та при цьому чув як ОСОБА_1 говорив про те. що він за кермом не перебував, відмовлявся продувати прилад Драгер, однак погоджувався пройти медичне обстеження у лікарні.

Виходячи із стало практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» вiд 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами пiд час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав i основоположник свобод 1950 року, згідно якої « за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів ociб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Суд приймає до уваги свідчення, якi надано безпосередньо в суді, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитаних свідків, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку обставинам справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне i об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП має грунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх i незаперечних доказах. Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010

№23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Вказана позиція КСУ відповідає правовій позиції ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року №14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Відповідно до пунктів 5,6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що запис з портативного відеореєстратора працівниками поліції під час виконання службових обов`язків є обов`язковим і є безпосереднім доказом наявності або відсутності ознак адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні свідки, які б підтвердили обставини події та відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який міг би беззаперечно спростувати чи підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Обставини вчинення правопорушення, які відображені в протоколі, як вважає суд, не є достатніми, переконливими та беззаперечними доказами вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Необхідно зазначити, що рапорт інспектора СРПП ВП№2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровської області старшого лейтенанта поліції Дудки В.І. свідчить про доповідь про обставини подій, що мали місце 28 квітня 2021 року о 00.30 годині по вул.Центральна, смт.Межова, Межівського району, Дніпропетровської області. Втім сам рапорт датований 09 січня 2020 року і не може братись до уваги про розгляді справи. Слід також зазначити, що матеріали адміністративної справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за результатами огляду якого не підтверджується саме від проходження якого огляду відмовився ОСОБА_1 . Крім цього направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить позначки відмови ОСОБА_1 у відмові в огляді, результату огляду, а також серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським. Окрім зазначеного вище протоколи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 складені по ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП в один день та один час (28 квітня 2021 року о 01 годині 10 хвилин), що свідчить про неможливість роз`яснення останньому прав та обов`язків, як того вимагає Закон.

Згідно постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/393/21 від 02 червня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до абз. 3,4 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Така позиція узгоджується з висновками, зробленими в постанові судді апеляційного суду Тернопільської області у справі № 593/827/18 провадження

№33/789/250/18 від 07 серпня 2018 року.

Дослідивши наявні у матеріалах справи фактичні дані, які як докази були надані захисником, суд приходить до висновку, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Додані до протоколу докази цим критеріям не відповідають. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №515973 від 28 квітня 2021 року та рапорти поліцейських.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Також слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапортів, то поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорта не можуть бути доказами вчинення адміністративного правопорушення ( позиція ВСКАС у справі № 524/5741/16-а в постанові від 20.05.2020).

Виходячи зі змісту ст. ст.7,254,279 КУпАПрозгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази, пояснення особи у суді, свідків, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: Л. Ф. Літвінова