ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/112/21 Справа № 210/5741/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника Повалій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою її визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Повалій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що пояснення ОСОБА_1 та допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були судом відкинуті та не зазначені у постанові, хоча дані свідки підтвердили відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вказала, що ОСОБА_1 повідомляла, що згодна пройти огляд на місці зупинки, що підтверджується відеозаписом, але відчувши потребу у відвідуванні туалету, так як має проблеми зі шлунком, була вимушена піти до найближчої знайомої особи, яка жила поруч.

Вважає, що жодних доказів про те, що ОСОБА_1 відмовилась в присутності свідків від проходження огляду на стан сп`яніння під час розгляду справи встановлено не було.

Зазначила, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, підтверджує факт того, що ОСОБА_1 погодилась на місці зупинки, але за несподіваних обставин не встигла цього зробити, а коли повернулась, то матеріали вже були складені. Пояснення свідки надавали у відсутності ОСОБА_1 та взагалі її не бачили.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Морозова О.С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Морозову О.С., допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 117430, 04 жовтня 2020 року о 22 год 33 хв в м.Кривий Ріг по вул.Віталія Матусевича біля будинку №55, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від огляду у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , враховую, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останньої кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, яка в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.

В той же час, згідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення із Закону України №2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки вона відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Доводи захисника Повалій О.В. щодо того, що ОСОБА_1 погодилась на проходження огляду на місці зупинки, але відчувши потребу у відвідуванні туалету, так як має проблеми зі шлунком, була вимушена піти до найближчої знайомої особи, яка жила поруч, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки переглядом відеозапису з нагрудних камер поліцейських у суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була зупинена патрульними поліцейськими у зв`язку з надходженням інформації щодо керування в стані алкогольного сп`яніння водієм автомобіля ВАЗ 21104. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 поводила себе агресивно та нервувала, у зв`язку з чим, їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 дійсно добровільно, без будь-якого примусу відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Обґрунтовуючи свою відмову, ОСОБА_1 зазначила, що вона є тверезою, жодних алкогольних напоїв не вживала та автомобілем не керувала.

Оскільки сама по собі відмова водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника Повалій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Повалій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко