ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/265/21 Справа № 708/236/21 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Попельнюх А. О. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 р. Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А. за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Теслі А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.05.2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.05.2021 року, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: не відомо, проживаючого АДРЕСА_1 , працюючий Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454грн. 00 (сорок) коп.

Відповідно до даної постанови, 06.03.2021 о 21-30 год. в с. Рацеве по вул. Центральна, 26, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE JOORNEY д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В засідання суду першої інстанції 19.05.2021 учасники не з`явились. Від ОСОБА_1 в черговий раз на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обгрунтоване перебуванням на лікарняному. На підтвердження надав копію листка непрацездатності, яким продовжено термін звільнення від роботи до 27.05.2021 у зв`язку з амбулаторним лікуванням. Аналогічне клопотання на адресу суду надійшло від його захисника - адвоката Теслі А.В, яким повідомив суд, що підтримує клопотання про закриття провадження у справі, але просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному лікуванні.

Постановою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.05.2021 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень та стягненням судового збору на користь держави в розмірі 454 грн. 00 (сорок) коп.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням адвокат правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Скасувати Постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

2. Ухвалити постанову, якою закрити адміністративне провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому вказує, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Додає, що справа була розглянута під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, про що ОСОБА_1 повідомив суд, надав належні докази, та просив відкласти розгляд справи - вказане клопотання також було відхилене судом першої інстанції.

Наголошує, що доданий до матеріалів справи відеозапис не може бути належним, допустимим та об`єктивним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки відео фіксація відбувалась не в порядку, передбаченому чинним профільним законодавством України.

Додає, що суд під час розгляду справи не може бути упередженим, поверхневим, ґрунтувати свої висновки на припущеннях, тлумачити сумніви щодо винуватості особи не на її користь, ухвалювати рішення на неперевірених фактах, не дослідивши належним чином докази по справі та не надавши доказам належної об`єктивної оцінки.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 06.03.2021 о 21-30 год. в с. Рацеве по вул. Центральна, 26, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE JOORNEY д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 247529 від 006.03.2021 року, де зазначено, що 06.03.2021 о 21-30 год. в с. Рацеве по вул. Центральна, 26, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE JOORNEY д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.2);

- даними пояснень свідка ОСОБА_2 від 06.03.2021 року, де зазначено, що 06.03.2020 року він був запрошений в якості свідка, коли ОСОБА_1 у його присутності було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотесту 6810 «Драгер» чи в медичному закладі, на що останній відмовився.(а.с.3);

- даними пояснень свідка ОСОБА_3 від 06.03.2021, який пояснив, що ОСОБА_1 у його присутності було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотесту «Драгер» чи в найближчому медичному закладі, на що останній відмовився.(а.с.4);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 направлявся на огляд, натомість останній відмовився у присутності двох свідків.(а.с.5);

- даними DVD - диском із відеозаписом подій, які мали місце 06.03.2021. з яких підтверджено факт неодноразового висловлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгеру або у медичному закладі, а також вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. (а.с.7).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм закону є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи міститься відео з нагрудних бодікамер патрульних поліції з якого чітко вбачається, що гр.. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини апеляційної скарги не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а також не звільняють його від відповідальності за скоєне.

З відео працівників поліції видно, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд, як на місці зупинки так і в медичному закладі, однак він відмовився.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності правопорушника за наявності клопотання про відкладення слухання справи, є необґрунтованим.

Вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , так як останній неодноразово (5 разів) не з`являвся в судові засідання і направляв клопотання про відкладення слухання справи, тому таку процесуальну поведінку ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування судового розгляду за межі строків накладення адміністративного стягнення і уникнення відповідальності за скоєне. Крім того, ОСОБА_1 був представлений професійним захисником і його неявка не перешкоджала судовому розгляду в його відсутность.

Доводи апелянта про те, що відеозапис не є належним та допустимим доказом, є необгрутнованим.

Так, відповідно до ст.. 251 КупАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.»

Таким чином КУпАП не вимагає яких небудь особливостей для такого доказу, як відеозапис.

Доводи апеляції про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовується відеозаписом, та зафіксованому на ньому спілкуванні ОСОБА_1 з поліцейськими, при якому ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом. Сам по собі факт відсутності на відеозаписі моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не спростовують факт такого керування.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , який показав, що автомобілем керував саме він, а ОСОБА_1 перебував дома у друзів.

Суд апеляційної інстанції покази даного свідка не приймає до уваги, так як вони неправдиві і направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне та пояснюються дружніми відносинами між свідком та правопорушником.

Покази свідка не відповідають обставинам зафіксованим на відео працівниками поліції. Крім того, на відео даний свідок відсутній і про його існування і таку версію подій ОСОБА_1 згадав лише під час судового розгляду.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку (відео та пояснення свідків), дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі 454 грн. 00 (двадцять) коп.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 19.05.2020 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.05.2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок