КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/261/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кузьміна Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, відповідно до змісту протоколу серії ДПР18 № 140743 про адміністративне правопорушення від 27.06.2020, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi a6», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по пр. Перемоги 71/2 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка хода, мова, неадекватна поведінка), пройшов огляд у присутності двох свідків на пристрої «dragger», проба позитивна -1,81 проміле, alcotest 6820, прилад 0527, чим порушив вимоги 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, захисник ОСОБА_2 посилається на те, що вказана постанова суду є незаконною, оскільки судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи та не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським та поясненням ОСОБА_1 , внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Зокрема, як зазначає апелянт, після проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами тесту, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, в порушення норм права, поліцейській не направив ОСОБА_1 до медичного закладу, у зв`язку з чим, огляд ОСОБА_1 є недійсним згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП.

На думку апелянта, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими порушено вимоги ст. ст. 251, 256, 258, 266 КУпАП.

Крім того, апелянт, посилаючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, вказує на те. що суд першої інстанції допустив суттєві порушення закону, що потягло за собою винесення незаконного рішення без ретельного з`ясування всіх обставин справи.

За таких обставин, як вважає апелянт, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя обґрунтувала сукупністю зібраних по справі доказів, зокрема: результатами тесту Драгер; актом на стан огляду алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в алкогольному сп'янінні, і який останній підписав; поясненнями свідків; протоколом серії ДПР18 № 140743 про адміністративне правопорушення від 27.06.2020 року; поясненнями інспектора патрульної поліції від 27.06.2020 року та відеоматеріалами,які, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, за кількістю та силою переважають над запереченнями адвоката та свідчать про доведеність вини ОСОБА_2 .

Разом з тим, незважаючи на таке обґрунтування, а також перераховані суддею докази,суд апеляційної інстанції не може з ними погодитися, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 27 червня 2020 року серії ДПР18 № 140743, який було складено щодо ОСОБА_2 сам по собі не може бути визнано належним та беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки під час складання цього протоколу не в повній мірі були дотримані вимоги законодавства, а огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням відомчих Інструкцій.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з вимогами, передбаченими частинами 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як прямо передбачено п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, яка була розроблена в тому числі відповідно до КУпАП та постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, якою обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, матеріали справи щодо ОСОБА_2 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки в цих матеріалах відсутні належні та допустимі докази як на підтвердження того, що останній погодився з результатами його огляду поліцейським на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 пропонувалось але він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновок судді, наведений в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_2 погодився з результатами його огляду про що свідчить його підпис в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 категорично заперечував не тільки факт підписання цього акту, а й факт отримання примірника цього акту, вручення якого водію прямо передбачено п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Більш того, наявні у справі докази, не дозволяють суду апеляційної інстанції спростувати наведені вище твердження ОСОБА_2 , оскільки на відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який був досліджений під час апеляційного розгляду та який триває 01 хв. 04 с., зафіксовано лише те, як ОСОБА_2 задуває в трубку приладу Драгер і як поліцейський оголошує результат тесту. Подальші дії ОСОБА_2 , у тому числі щодо його згоди або незгоди з результатами тесту, так само як і з підписанням чи не підписанням акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на камеру не фіксувались і до справи не долучались.

Що ж стосується інших доказів, зокрема пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_2 до речі не погодився про що, прямо зазначено в самому протоколі, то вони не можуть служити належними та допустимими доказами, як дотримання всієї процедури проведення огляду останнього на стан алкогольного сп'яніння, так і порядку складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що рішення судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на доказах, які не можуть бути визнані належними та допустимими, які поза розумним сумнівом спростовують позицію сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

З огляду на це, результати огляду ОСОБА_1 , якими було встановлено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння , не можуть бути визнані дійсними, оскільки при його проведенні були порушені вимоги, передбачені ст. 266 КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Приймаючи до уваги обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Миколаєць І.Ю.