Справа №950/422/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Чхайло О. В.
Номер провадження 33/816/286/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Молиленець А.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стеценка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштованого,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 травня 2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він, 22 лютого 2021 року о 22:10 год. керував автомобілем ВАЗ 2106, рухаючись з м. Лебедин до с. Будилка Сумської області, з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його таким, що постановлене з порушенням матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що:

- вирішуючи справу, суддя суду першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.9,10,245,251, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом, не дотримався Європейської практики та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- висновки судді, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, насправді, він під час руху ПДР не порушував, всі прилади автомобіля працювали справно, однак, його транспортний засіб був зупинений працівниками поліції, причину такої зупинки йому не повідомили, у зв`язку з тим, що він вважав таку зупинку незаконною, то став вимагати надати пояснення щодо причини зупинки і якщо така наявна, надати докази порушення ним ПДР, на що працівники поліції відповіли відмовою і між ними почався конфлікт, під час якого поліцейський пояснив, що створить йому неприємності та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого він відмовився, оскільки вже не довіряв поліцейським, хоча у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не був;

- проїхати до медичного закладу йому не пропонували, в якості понятого був залучений пасажир, який з ним їхав - ОСОБА_2 та водій іншого автомобіля, який зупинили, і в їх присутності він відмовився від проходження огляду на місці зупинки та пояснив причину такої відмови, а також конфліктну ситуацію з працівниками поліції;

- після складення протоколу його від керування транспортним засобом не відсторонили і надали можливість поїхати, він відразу поїхав до Лебединської ЦРЛ, де за його письмовою заявою був проведений огляд на стан сп`яніння, через 50 хвилин після складання протоколу, за результатом якого був складений висновок про відсутність у нього ознак сп`яніння;

- суддя вказаний висновок визнав неналежним доказом, оскільки огляд в закладі охорони здоров`я проводився без присутності поліцейського і вважається недійсним, однак, з цим він не згоден, оскільки відповідно положень до п.3.2 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів, допускається проведення огляду за особистим зверненням громадянина на підставі письмової заяви, а тому, його звернення до медичного закладу для освідування на стан сп`яніння є законним, а висновок має бути врахований, як належний та допустимий доказ.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стеценка В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу, суддя районного суду вірно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №490774 від 22 лютого 2021 року (а.с. 2), письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які останні надали на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 3,4), відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні.

Вказані докази є належними та допустимими і суддя надав їм вірну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відмова пройти огляд на стан сп`яніння була обумовлена тим, що працівники поліції не пояснили йому причину зупинки, внаслідок чого між ними стався конфлікт і він вже їм не довіряв, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено не право, а обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії поліцейських незаконними, оскаржив їх у передбаченому Законом порядку.

Що стосується доводів апелянта про те, що проїхати до медичного закладу йому не пропонували, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, з врахуванням того, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто зазначив, що у лікарню їхати відмовляється.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що після складення протоколу його від керування транспортним засобом не відсторонили і надали можливість поїхати, також є необґрунтованими, оскільки з зазначеного протоколу вбачається, що від керування транспортним засобом останній був відсторонений.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком за результатами його огляду на стан сп`яніння, який він пройшов особисто у лікарні через 50 хвилин після того, як поліцейські його зупинили, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду щодо недопустимості вказаного доказу, враховуючи, що такий огляд є недійсним, оскільки був проведений без дотримання вимог ч. ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП, а саме, за відсутності працівника поліції.

Посилання апелянта на те, що допускається проведення огляду за особистим зверненням громадянина на підставі письмової заяви, а тому, його звернення до медичного закладу для освідування на стан сп`яніння є законним, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що не спростовують правильність висновків судді щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень, на які посилається апелянт, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.