Справа № 532/1995/20
Провадження № 3-зв/545/4/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2021 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кашуби М.І., яка надійшла на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 16.07.2021 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд судді Полтавського районного суду Полтавської області Шелудякова Л.В., згідно з постановою Полтавського апеляційного суду від 16.07.2021 року, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Кашуби М.І. у справі про адміністративне правопорушення №532/1995/20 щодо ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

В обґрунтування заяви про відвід судді Кашуби М.І. заявник посилається на те, що має сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, оскільки остання неякісно розглянула його клопотання при розгляді вищезазначеного адміністративного матеріалу , не викликала його до суду та не витребувала матеріалів.

За вимогами ст. 246 КУпАП, порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді (самовідвід), відповідно, і не передбачають порядку розгляду таких заяв.

Разом з тим, інші кодекси України - кримінальний процесуальний, цивільний процесуальний та Кодекс адміністративного судочинства України, мають відповідні статті, що регулюють питання щодо відводу (самовідвід) судді, а тому, при розгляді заяви про відвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Разом з тим, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що зазначені у заяві обставини, зокрема, незгода особи з процесуальними рішеннями судді, є суб`єктивним фактором та не є однією з підстав, зазначених у ст.75 КПК України, для відводу судді.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід безпідставний та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України, ст.246, 283-285 КУпАП, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кашуби М.І. відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Шелудяков