ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 Справа №607/7328/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину,

за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №127506 від 12 квітня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 12 квітня 2020 року близько 00 години 05 хвилин по вул. Слівенській, 2 у м. Тернополі, перебував в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою, кричав на перехожих, чим порушував громадський спокій, громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №127710 від 12 квітня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 12 квітня 2020 року близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи по вул. Слівенській, 2 у м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), висловлювався нецензурною лексикою в сторону поліцейських, на законну вимогу поліцейського припинити протиправні дії не реагував, при цьому погрожував їм фізичною розправою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 185 КУпАП, визнав частково. Пояснив, що 12 квітня 2020 року знаходився по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , 2 у м. Тернополі разом із своїми друзями у автомобілі, який зупинили працівники поліції. Під час спілкування з поліцейськими між ними виник конфлікт, в ході якого він почав висловлюватись в їх сторону нецензурною лексикою та їх вимоги не виконував, оскільки вважав їх вимоги незаконними. У вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, винним себе не визнав, оскільки на перехожих не кричав та не висловлювався в їх сторону нецензурною лайкою, громадського порядку і спокою громадян не порушував.

Крім часткового визнання вини самим ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 185 КУпАП повністю доведена матеріалами справи, а саме:

-даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №127710 від 12 квітня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 12 квітня 2020 року близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи по вул. Слівенській, 2 у м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), лаявся нецензурною лексикою в сторону поліцейських, на законну вимогу поліцейського припинити протиправні дії не реагував, при цьому погрожував їм фізичною розправою;

-постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №568778 від 12 квітня 2020 року;

-рапортом поліцейського роти №3 УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Смітюха В. від 12 квітня 2020 року.

Також до матеріалів справи долучено відеоматеріали на CD-диску з нагрудних камер працівників поліції, однак на них зафіксовано складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , а не факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За таких обставин, вважаю доведеним те, що 12 квітня 2020 року близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи по вул. Слівенській, 2 у м. Тернополі, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лексикою в сторону поліцейських, на законну вимогу поліцейського припинити протиправні дії не реагував, при цьому погрожував їм фізичною розправою, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, тобто злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе ставлення до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, тощо. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що протиправні дії, передбачені ст. 173 КУпАП, вчиняються з метою самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Таким чином, вчинення даного правопорушення передбачає обов`язкову наявність потерпілих, громадський порядок і спокій яких порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУПАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №127506 від 12 квітня 2020 року потерпілих та свідків не зазначено та в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про них.

На долучених до матеріалів справи відеоматеріалах на CD-диску з нагрудних камер працівників поліції факту вчинення дрібного хуліганства ОСОБА_1 на зафіксовано. Зазначені відеозаписи підтверджують тільки хід складення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 173, 185 КУпАП.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, крім протоколу серії ГП №127506 від 12 квітня 2020 року, матеріали справи не містять, інші належні та достатні докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

З пояснень ОСОБА_1 , які надані ним у судовому засіданні, вбачається, що на перехожих він не кричав та не висловлювався в їх сторону нецензурною лайкою, громадського порядку і спокою громадян не порушував.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №127506 від 12 квітня 2020 року не є доказом вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 12 квітня 2020 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за зазначеною статтею та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 185 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, щире розкаяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю, що відповідним і достатнім у даному випадку є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 40-1, 173, 185, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Головуючий суддяН. М. Сташків