04.05.2020 Справа № 756/4228/20
Справа пр. №3/756/2228/20
ун. №756/4228/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 443 КУпАП, матеріали якої надійшли з Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, -

в с т а н о в и в:

02 квітня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №357106, складений 30 березня 2020 року дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Павлишином Ю.В.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Павлишином Ю.В., зазначено, що о 07 год 30 хв 30 березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 відмовилась від перебування на обсервації, порушивши п. 32 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року №241, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 443 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначила про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також вказала, що відсутня подія адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та її захисник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надіслала до суду клопотання, в якому, просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідальність за ст. 443 КУпАП встановлена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Ст. 1 указаного Закону визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Павлишином Ю.В. інкриміновано ОСОБА_1 порушення 30 березня 2020 року п. 32 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року №241.

З цього приводу суд зазначає таке.

29 березня 2020 року урядом України ухвалено постанову №241 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211". Так, нею доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" п. 32 такого змісту: "Особи, що відвідували країни/регіони із місцевою передачею вірусу в громаді (крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті з особою, хворою на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), вважаються такими, що мали контакт з хворим на зазначену хворобу, і підлягають обов`язковій обсервації (ізоляції) протягом 14 днів після перетину державного кордону у спеціалізованих закладах, які визначаються Київською міською, обласними державними адміністраціями.

Постанова Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року №241 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" набрала законної сили 31 березня 2020 року , а отже, норма п. 32 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", яку нібито порушила ОСОБА_1 , станом на 30 березня 2020 року не діяла.

Ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58 Конституції України).

За положеннями ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (ч. 2 ст. 8 КУпАП).

Наведені норми Конституції та Кодексу свідчать про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення положень підзаконного нормативного-правового акта, які не діяли на час складення стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність події адміністративного правопорушення означає, що діяльність (дія чи бездіяльність) особи не може розцінюватися як правопорушення, тобто відсутній сам факт правопорушення. У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Зважаючи на те, що дії, вчинені ОСОБА_1 30 березня 2020 року, не можуть розцінюватись як порушення нею п. 32 постанови Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а отже, як правопорушення, передбачене ст. 443 КУпАП, суд вважає, що відсутній факт адміністративного проступку, що є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку відсутністю події адміністративного правопорушення.

Крім цього, суд звертає увагу дільничого офіцера поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Павлишина Ю.В., що постанова Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року №241 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" не містить п. 32.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 443 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Андрейчук