ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 Справа №607/14189/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Пшик В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , старшого АЗС «УкрПетроль», ,

за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2020 року серії ВАБ №401601, 09 серпня 2020 року о 22 год. 05 хв., старший АЗС «УкрПетроль», що по вул. Микулинецька, 40А, м. Тернопіль, ОСОБА_1 , допустив порушення умов карантину, а саме працівники АЗС, знаходилися без засобі індивідуального захисту (масок, рукавиць), чим порушив пп.1 п.10 постанови КМУ №641 від 28.07.2020 року .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив що в його обов`язки не входило здійснювати контроль за забезпечення всіма засобами особистого захисту працівників, зазначив, що на даний час не працює, оскільки хворіє, просить суд справу відносно нього закрити.

Розглянувши матеріали справи, доходжу таких висновків.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме професійні обов`язки покладались на винну особу, відповідно до яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо), та які з цих обов`язків на не виконані.

У відповідності до з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Диспозиція ж статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення саме правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Крім того, в протоколі не зазначено, які дії, що інкримінуються ОСОБА_1 узгоджуються з його посадовими обов`язками, не надано посадової інструкції.

Також, суд вважає неналежним доказам, наявний у матеріалах справи відеозапис, оскільки він не здобутий у спосіб, передбачений КУпАП, про нього не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ № 401601 від 21.08.2020р. Не зрозуміло хто здійснював відео фіксацію.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має пава самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення.

Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддяВ. М. Позняк