1 із 4 Справа № 303/2101/20
Провадження №3/303/1018/20
ПОСТАНОВА

14 травня 2020 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., розглянувши за участю: прокурора Прохорова С.А., та правопорушника ОСОБА_1 , матеріали, які надійшли з Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної Поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України,

- за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

УСТАНОВИЛА:

24 квітня 2020 року до Мукачівського міськрайоннного суду стосовно ОСОБА_1 надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язаний з корупцією за №25 від 16 квітня 2020 року.

ОСОБА_1 обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області по 19 березня 2018 року, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 години 00 хвилин 01 квітня 2019 року), а саме, 06 червня 2019 року, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (за минулий 2018 рік) як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 16 березня 2018 року №55 о/с ОСОБА_1 , на підставі частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», звільнений зі служби в поліції з 19 березня 2018 року. Того ж дня останній ознайомився із вказаним наказом та рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування, про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільнення зі служби/роботи та вимогами щодо необхідності подання електронної декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а також отримав у ГУНП в Закарпатській області трудову книжку серії АА №501964, про що свідчить проставлений останнім підпис.

ОСОБА_1 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави зобов`язаний наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував на Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацією за минулий рік тільки 06 червня 2019 року близько 23:30 години.

2 із 4

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 00 год. 00 хв. 01 квітня 2019 року, тобто граничний термін до якого необхідно було подати декларацію.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Такі дії передбачають накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У суді правопорушник повідомив, що вичинив правопорушення вперше, ствердив, що дійсно ним з запізненням було подано декларацію про доходи, оскільки тривалий час перебував за межами країни. Зазначив, що 20 березня 2019 року намагався подати декларацію, проте у зв`язку з технічними проблемами подача декларації не відбулася.

У зв`язку з чим, правопорушник просив врахувати, що наразі не є державним службовцем за теперішнім місцем роботи він характеризується позитивно. Просив на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор Прохоров С.А. у судовому засіданні ствердив, що вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі, тому він підлягає відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, слід зазначити наступне.

Суд зобов`язаний, відповідно до вимог статей 245,251,252,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване вмотивоване рішення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 16 березня 2018 року №55 о/с ОСОБА_1 , на підставі частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», звільнений зі служби в поліції з 19 березня 2018 року. Того ж дня останній ознайомився із вказаним наказом та рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників

3 із 4

поліції, які є суб`эктами декларування, про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільнення зі служби/роботи та вимогами щодо необхідності подання електронної декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а також отримав у ГУНП в Закарпатській області трудову книжку серії АА №501964, про що свідчить проставлений останнім підпис.

Наданими суду доказами підтверджується, що правопорушник після звільнення виїхав за кордон. 20 березня 2019 року він намагався подати декларацію, що підтверджується довідкою стосовно послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував на Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацією перед звільненням тільки 06 червня 2019 року.

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статтей 10,11 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. Проте, при призначенні адміністративного стягнення слід врахувати, що правопорушник щиро розкаявся у

4 із 4

вчиненому, з моменту вчинення адміністративного правопорушення пройшов значний час, наразі правопорушник не обіймає посаду державного службовця.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної в статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Оцінив всі наявні докази, вважаю, що в даному випадку вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, тому ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 9,22,23, 172-6, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України) на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя О.І.Маргитич