Справа № 464/1702/20 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/811/774/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді Белени А.В.

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 26 травня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП відсутній, українця, громадянина України,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24 березня 2020 року близько 19 год 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та чинив психологічний тиск відносно гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд допустив порушення процесуального закону, оскільки не з`ясував дійсні обставини справи, до розгляду підійшов формально, поверхнево, обмежившись кількома запитаннями до нього та заявниці ОСОБА_3 , безпідставно надавши перевагу позиції останньої, не допитав свідків та інших очевидців інциденту. Зазначає, що при розгляді справи суд неповно, не всебічно з`ясував обставини, не дослідив причини виникнення інциденту, не встановив хто саме ініціював та розпочав конфлікт. Апелянт у своїй скарзі категорично заперечує, що вчиняв якісь дії, які мають ознаки насильства, в тому числі 24 березня 2020 року по відношенню до заявників. Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні інкримінованого адміністративеного правопорушення, а тому суд зробив неправильний висновок про необхідність визнати його винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення та думку ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Відповідно до вимого ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, який підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №303506 від 27.03.2020р., письмовими заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Такі докази перебувають у об`єктивному взаємозв`язку, є належними, достатніми та допустимими. Крім того, із заяви ОСОБА_2 від 25 березня 2020 року чітко вбачається, що ОСОБА_1 на постійній основі вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, що несе негативний вплив на стан здоров`я усіх членів сім`ї.

Доводи апелянта про те, що заява ОСОБА_2 від 25 березня 2020 року написана під впливом її матері є голослівними та не підтверджуються будь-якими об`єктивними доказами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Белена