Справа № 491/819/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович розглянувши справу про адміністративне правопорушення,яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , відомості про паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, працює на посаді водія у КБК, відомості про те, чи притягувався протягом року до адміністративної відповідальності, не надані,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 11 вересня 2020 року о 10 годині 50 хвилин громадянин ОСОБА_1 , на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ біля 145 км + 250 м в Миколаївській області, керуючи автомобілем марки «MAN TGS 18.400», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MELLER MWKS 41-35 p14», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед виїздом не переконався у безпеці розташування та кріплення вантажу, під час руху не контролював зазначене, внаслідок чого відбулось випадіння вантажу, а саме каміння, яке потрапило на автомобіль марки «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, чим Департаменту патрульної поліції завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3.Б, 22.2 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП..

За вказаним фактом співробітником УПП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2020 року серії ДПР18 №531560 за ст.124 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 не з`явився на виклик суду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, з якого вбачається, що судову повістку ОСОБА_1 отримав 29 вересня 2020 року.

З диспозиції частини 1 статті 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також наявність достатніх відомостей про належне сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вивченням матеріалів справи судом встановлено наступне.

При розгляді справи встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність особи за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Аналізуючи склад зазначеного правопорушення можливо дійти висновку, що його складовими є: 1) об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності; 2) об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; 3) суб`єкт адміністративного проступку загальний; 4) суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, з огляду на об`єктивну сторону адміністративного правопорушення можливо дійти висновку, що його можливо поділити на дві складові: 1) порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; 2) спричинення таким порушенням пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Слід звернути увагу, що з для наявності об`єктивної складової адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП має існувати причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531560 від 11 вересня 2020 року, 11 вересня 2020 року о 10 годині 50 хвилин громадянин ОСОБА_1 , на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ біля 145 км + 250 м в Миколаївській області, керуючи автомобілем марки «MAN TGS 18.400», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MELLER MWKS 41-35 p14», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед виїздом не переконався у безпеці розташування та кріплення вантажу, під час руху не контролював зазначене, внаслідок чого відбулось випадіння вантажу, а саме каміння, яке потрапило на автомобіль марки «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, чим Департаменту патрульної поліції завдано матеріальні збитки.

На підтвердження цього факту до протоколу додано наступні докази: письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 11 вересня 2020 року близько 10 години 50 хвилин він керував автомобілем марки «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі М-14, 145 км., де виконував зустрічний роз`їзд з автомобілем марки «MAN TGS 18.400», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MELLER MWKS 41-35 p14», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого був не накритий вантаж тентом. В момент роз`їзду з вказаного причепу впав шматок щебеню, який потрапив у скло автомобіля, яким він керував, та розбив його. Після цього вони розвернули свій автомобіль та наздогнали автомобіль марки «MAN TGS 18.400» та зупинили його. В подальшому виявилось, що на вказаному автомобілі перевозився щебінь, його водієм виявився ОСОБА_1 . За даним фактом він повідомив безпосереднього керівника;

Письмові пояснення ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 11 вересня близько 10 години 50 хвилин в ході патрулювання вони у складі екіпажу «Корвет 510» разом з поліцейським УПП в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2 на службовому автомобілі марки «SHKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі М-14, 145 км., яким керував ОСОБА_2 , виконували зустрічний роз`їзд з автомобілем марки «MAN TGS 18.400», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «MELLER MWKS 41-35 p14», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час якого з причепу вказаного автомобіля, який не був накритий тентом вантаж, впав щебінь, який потрапив на лобове скло їхнього автомобіля. Після цього вони розвернули свій службовий автомобіль та наздогнали вище вказаний автомобіль і зупинили його та повідомили про факт ДТП командира;

Схема місця ДТП, на якій відображено положення транспортних засобів, а також їх напрямок руху.

Водночас з письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, вбачається, що він в порядку ст.63 Конституції України відмовляється від надання пояснень, не визнав себе винним, так як не впевнений, що камінь впав саме з його автомобіля. Аналогічні письмові пояснення містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 ..

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88986779), зазначено, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Так, свідками у вказаній справі є посадові особи, а саме: поліцейський ІПП в Миколаївській області ОСОБА_2 та поліцейський ІПП в Миколаївській області Морозова О.В., які, фактично є зацікавленими особами у розгляді цієї справи, тобто, можуть мати юридичну зацікавленість у вирішенні справи.

Водночас, схема місця ДТП, на якій відображено положення транспортних засобів, а також їх напрямок руху, будь-яких підтверджень обставин, викладених у протоколі, та зазначених свідками, крім напрямку руху транспортних засобів, не містить.

Будь-яких інших доказів до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження провини ОСОБА_1 не надано.

З вище наведених обставин неможливо встановити провину ОСОБА_1 , так як будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та на підтвердження свідчень свідків, суду не надано, що унеможливлює підтвердження того факту, що внаслідок порушення правил дорожнього руху саме громадянином ОСОБА_1 допущено виникнення дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків, внаслідок якої спричинено пошкодження службового автомобіля працівників поліції в результаті випадіння каменя з кузова автомобіля, яким керував ОСОБА_1 ..

Крім того ОСОБА_1 не визнав себе винним, так як не впевнений, що камінь впав саме з його автомобіля, та матеріали справи не містять доказів на підтвердження цих обставин, що ставить під сумнів обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та відповідно до абзацу третього ст.62 Конституції України «Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.255 КУпАП посадова особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається будь-яких належних та допустимих доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували факт існування причинно-наслідкового зв`язку між таким порушенням та спричиненням пошкоджень транспортному засобу.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення 11 вересня 2020 року серії ДПР18 №531560 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , відомості про паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О. Желясков

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.