Справа № 526/688/20
Провадження № 3-зв/526/7/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч заяву судді Гадяцького районного суду Киричка С.А. про самовідвід при розгляді адміністративної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КупАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2020 року до провадження судді Киричка С.А. передано справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

08 травня 2020 року суддя Киричок С.А. звернувся із заявою про самовідвід, вказуючи, що потерпілим у даній справі є ОСОБА_2 , який працював суддею у Гадяцькому районному суді Полтавської області. Дана обставина виключає участь як судді у даній справі, тому на підставі ст. 75 КПК України ним заявлено самовідвід.

Суддя Киричок С.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши документи, додані до заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які передбачають для судді можливість заявити самовідвід.

Згідно ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувались під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді чи самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З матеріалів, доданих до скарги вбачається, що ОСОБА_2 є потерпілим у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП та працював на посаді судді Гадяцького районного суду Полтавської області.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»)

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Наведені аргументи про самовідвід хоча і не впливають на розгляд скарги, проте загалом, можуть викликати суб`єктивне сприйняття учасниками справи даних обставин та негативно вплинути на довіру до суду і викликати сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, а тому відповідно заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом", що є одним з найважливіших принципів функціонування судової системи в цілому.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою запобігання виникненню сумнівів при розгляді справи суддею Киричок С.А. у сторін процесу щодо його неупередженості та для забезпечення права сторін на справедливий суд під час розгляду скарги, вважаю, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву судді Гадяцького районного суду Киричка С.А. про самовідвід при розгляді адміністративної справи № 526/688/20 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Максименко