ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/157/20 Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження № 33/807/296/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника адвоката Желтобрюхова В.В. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 7 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції 5 лютого 2020 року, о 22 годині 35 хвилин, на 3 км + 70 м автодороги між с. Острівське с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від керування транспортним засобом відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що від підпису протоколу він відмовився, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначив, що винуватим себе не визнає, оскільки транспортним засобом він не керував, був пасажиром, їхав на передньому пасажирському сидінні. Зазначив, що водієм був ОСОБА_4 , якого заявив в якості свідка.

Допитаний в суді ОСОБА_4 показав суду, що дійсно транспортним засобом на прохання ОСОБА_1 керував він, а після того, як автомобіль зупинили працівники поліції, вийшов з автомобілю та пішов пішки до дому, залишивши його самого, щоб уникнути адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і не міг припустити, що ОСОБА_1 буде притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він залишився один в автомобілі на пасажирському місці.

Вважає, що суд безпідставно критично оцінив такі показання свідка ОСОБА_4 , взявши до уваги показання свідків ОСОБА_5 , який не значиться як свідок згідно протоколу, та показання свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Апелянт наводить власну кричну оцінку показанням вказаних свідків, зокрема зазначає, що свідок ОСОБА_2 в суді показав, що не бачив, хто був за кермом автомобіля і до ОСОБА_1 не підходив, документи на пропозицією працівників поліції підписав, не виходячи з власного автомобілю.

Свідок ОСОБА_5 перебуває із ним у неприязнених відносинах, про що було відомо судді, який розглядав кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 за нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_3 є співмешканкою ОСОБА_5 , її показання не можуть відрізнятися від показань свідка ОСОБА_5 , про що також було повідомлено під час розгляду справи.

Пояснення інспектора поліції Чайки С ОСОБА_6 , який склав протокол, про те, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пересів з водійського на пасажирське місце та вийшов з автомобіля з пасажирського місця і що інших осіб в автомобілі не було, на переконання апелянта, судом до уваги братися не можуть, оскільки він є зацікавленою особою і під`їхав він до автомобіля через декілька хвилин після того як вони зупинилися.

Вважає, що у даному випадку має місце порушення п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, згідно якого не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Вважає, що суд першої інстанції допустив таке ж порушення, оцінивши як належні докази показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та інспектора поліції Чайки С.І.

Апелянт вважає необґрунтованими висновку суду першої інстанції з приводу того, що незначні розбіжності у часі зупинки транспортного засобу та часі пропозиції пройти медичний огляд не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення і не можуть бути підставою для закриття провадження по справі

В даному випадку по суті правопорушення зазначено, що він о 22.35 відмовився від проходження медичного огляду, тобто час скоєного правопорушення 22.35, але направлення водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння оформлене о 22.45, тобто після того, як він вже відмовився від проходження медичного огляду.

Свідок ОСОБА_2 надав пояснення, що він був запрошений в якості свідка і підтверджує його відмову від проходження медичного огляду о 22.45 годині, також після відмови від проходження медичного обстеження.

Свідок ОСОБА_3 взагалі була опитана о 23.40 год. тобто через пів години після складання протоколу. І в своїх поясненнях вона не зазначає, коли її запросили бути свідком.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_5 , який не вказаний в протоколі як свідок.

За змістом матеріалів справи в кожному із них зазначена різна дата народження апелянта, в протоколі, пояснення свідка, направленні на огляд - 02.04.1993 р., в рапорті інспектора поліції та супровідних листах на адресу суду 04.02.1993 р.

Наведене на думку апелянта свідчить, що навіть якщо він і був би за кермом транспортного засобу, то його відмова від проходження медичного огляду вважалася би правомірною, оскільки інспектором поліції було порушено вимоги та алгоритм дій щодо направлення водія для проведення такого огляду.

Вважає, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, а оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Желтобрюхов В.В. повідомив, що ОСОБА_1 обізнаний про розгляд справи та не заперечує проти розгляду його апеляційної скарги за його відсутності.

Захисник підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що свідки були упередженими особами, адже мали конфлікт із ОСОБА_7 . Також адвокат послався на порушення процедури огляду і в протоколі, і в рапорті зазначено, що огляд на місці зупинки йому не пропонувався. Вважав, що суд невірно оцінив показання ОСОБА_4 . Послався на те, що відеозаписом не зафіксована пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованими та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні наступних доказах.

Відповідно до відомостей, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062505, 5 лютого 2020 року, о 22 годині 35 хвилин, на 3 км + 70 м автодороги між с. Острівське с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з певними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від керування транспортним засобом відсторонений. У протоколі зазначені анкетні дані свідків відмови водія від проходження огляду, а також містяться їх особисті підписи (а.с. 1).

Як вбачається із змісту протоколу, о 22 годині 35 хвилин ОСОБА_1 саме керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а не відмовився у цей час від проходження огляду, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та викладення у ньому своїх пояснень, адже він не був водієм.

Згідно з письмовими показаннями свідка ОСОБА_2 05.02.2020 о 22 год. 45 хв. в його присутності ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер та від проходження огляду у медичному закладі (а.с. 3).

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 викладені обставини, які передували зупинці транспортного засобу, у тому числі відомості про те, як вони повідомили поліцію про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та переслідували його автомобіль. Крім того, свідки вказували, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , він ніде не зупинявся, пасажирів не підбирав. Від проходження будь-яких оглядів на стан алкогольного сп`яніння та у будь-яких закладах відмовився, а також відмовився від надання пояснень та підписання документів (а.с. 4, 5).

Аналогічні обставини викладені і у рапорті інспектора СРПП № 1 Новомиколаївського відділу поліції С. Чайки (а.с. 7).

В суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 підтвердили свої показання, викладені у письмових поясненнях.

Інспектор ОСОБА_8 пояснив суду обставини зупинки транспортного засобу, підтвердив, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , інших осіб в ньому не було.

Досліджений апеляційним судом відеозапис свідчить про те, що автомобіль ВАЗ на вимогу поліцейських зупинився поряд із службовим автомобілем поліції. Увесь час після зупинки він находився під візуальним контролем поліцейських та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , що під`їхали за хвилину. За наведеного апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські під`їхали через декілька хвилин після зупинки транспортного засобу, як неправдиві, і погоджується із критичною оцінкою суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відтак доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_4 , який ніччю узимку вийшов з автомобіля за 3 км від села та пішов до нього пішки, є не тільки нелогічними, але й повністю спростовується наведеними вище доказами в їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Показання допитаних в суді першої інстанції свідків та досліджені судом документи по справі не можуть бути визнані неналежними доказами, як вважає апелянт, адже вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для провадження по справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд першої інстанції правильно оцінив сукупність доказів по справі та дійшов до обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і, маючи відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд не прийняв до уваги порушення інспектором вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, який визначає, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Апеляційний суд відхиляє таке посилання апелянта на порушення вказаного нормативно-правового акту, адже судом було встановлено, що ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку не проходив, відмовившись від його проходження, що підтверджено сукупністю досліджених судом доказів.

Посилання апелянта на те, що у деяких документах по справі дата його народження зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на правильність встановлення судом фактичних обставин не впливає.

За наведеного, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 7 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 322/157/20