Справа № 443/346/20 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 33/811/1005/20 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І. В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , представника правопорушника адвоката Цюмрака М.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскарженою постановою, 05.03.2020 року о 11 год. 06 хв., гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки " DAF FT XF 105 ", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на постанову, скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі на підставі вимог ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови зазначає, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не дивлячись на його клопотання про відкладення розгляду справи. Окрім того, лише 02 липня 2020 року отримав поштовий конверт із Миколаївського районного суду Львівської області, в якому знаходилася постанова суду від 01.06.2020 року.

По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, не обґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що постанова нічим не мотивована, не дано аналізу матеріалам адміністративної справи, жоден з яких у постанові не названий.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги і доводи апеляційної скарги підтримали повністю та просили такі задоволити.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Цюмрака М.Д., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, як такий, що пропущений з поважних причин, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №290490 від 05.03.2020, згідно якого огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6820» тест №1187 в присутності двох свідків, пояснення яких долучено до матеріалів справи; поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; результаті тесту, де зафіксовано показник 1,33 % алкоголю у крові ОСОБА_1 ; даними відеозапису події; направленням на огляд для виявлення стану сп`яніння від 05.03.2020 р. , де теж зафіксований результат огляду 1,33 % алкоголю у крові ОСОБА_1 . Дані докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою.

Твердження ОСОБА_1 про те, що алкоголь вжив після того, як його зупинили працівники поліції спростовується вказаними вище доказами, а тому не заслуговують на увагу.

Так само не заслуговують на увагу і покази свідка ОСОБА_2 , оскільки встановлено, що 05.03.2020 року о 11 год. 06 хв., гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки " DAF FT XF 105 ", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Покликання апелянта на немотивованість постанови суду, оскільки відсутній аналіз матеріалів справи, апеляційним судом не приймається до уваги, з огляду на законність та правильність висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.