Справа №461/2689/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника Ткачука Т.А., потерпілого ОСОБА_2 , його представника Мерзи О.Р., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

21 березня 2020 року о 13 годині 45 хвилин на вул. Б. Хмельницького, 214 у м. Львові водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Golf Plus д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію автомобілю FIAT SCUDO д.н.з. НОМЕР_2 , який рухаючись в попутному напрямку застосував екстрене гальмування, змінив напрямок руху та скоїв наїзд на парапет. При ДТП автомобіль FIAT SCUDO д.н.з. НОМЕР_2 отримав технічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.3, 2.3б, 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні факт правопорушення заперечили, вказуючи на відсутність у його діях складу правопорушення. Просили призначити у справі інженерно-автотехнічну експертизу для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні обставини ДТП, викладені у протоколі підтвердили.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

У даній справі обставини, передбачені ст.273 КУпАП необхідні для призначення експертизи відсутні. При цьому, суд виходить того, що поставлені захисником питання експерту є правовими і можуть бути оцінені судом, з урахуванням наявних у справі доказів та не потребують спеціальних знань, зважаючи на фактичні дані, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в поясненнях учасників ДТП, відеозаписі та схемі ДТП. Будь-які спеціальні знання для вирішення питання про наявність або відсутність в діях особи (осіб) складу адміністративного правопорушення у зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою не потрібні, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення причиною даної дорожньо-транспортної пригоди вказано невиконання вимог Правил дорожнього руху водієм, а не будь-які інші факти, що були б пов`язані з технічними особливостями транспортних засобів і встановлення яких потребувало б спеціальних знань. Наявні у матеріалах справи докази є достатніми для винесення об`єктивного рішення по справі. Таким чином, клопотання про призначення експертизи задоволенню не підлягає.

Так, статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5 ПДР).

Згідно п.10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №174714 від 21.03.2020 року;

- схемою місця ДТП;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , які в розумінні ст.251 КУпАП є доказами по справі та з яких вбачається, що ОСОБА_3 бачив як автомобіль Volkswagen Golf, рухаючись по вул. Б. Хмельницького на досить великій швидкості, перестроювався з крайнього лівого у крайній правий ряд, а автомобіль FIAT SCUDO, намагаючись уникнути зіткнення різко загальмував та внаслідок чого здійснив наїзд на парапет. При цьому, водій Volkswagen Golf не зупинився, а продовжив рух. Дорога була слизькою та мокрою;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який показав, що ОСОБА_1 здійснив маневр різко праворуч «підрізавши» його, а він не встиг відреагувати;

- показами свідка ОСОБА_4 , який показав, що 21.03.2020 року на вул.. Б. Хмельницького у м. Львові, попереду автомобіля FIAT SCUDO їхав автомобіль Volkswagen Golf, який перестроювався з крайнього лівого ряду в крайній правий ряд та «підрізав» FIAT SCUDO, внаслідок чого той врізався у відбійник. Він (свідок) почав доганяти Volkswagen Golf та наздогнав аж у районі м. Дубляни. За кермом Volkswagen Golf знаходився ОСОБА_1 , а за кермом FIAT SCUDO ОСОБА_2 . Після зупинки ОСОБА_1 заперечував свою причетність до ДТП;

- відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що автомобіль Volkswagen Golf різко здійснив маневр праворуч, не дав дорогу FIAT SCUDO, який рухався праворуч від нього (у правій смузі руху), чим створив аварійну ситуацію.

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобіля FIAT SCUDO, де пошкоджено правий бік автомобіля.

За даних обставин, внаслідок дій ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з парапетом, що стало наслідком ДТП.

У відповідності до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена повністю.

При цьому, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у його діях складу правопорушення не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються наявними у справі документами та отриманими поясненнями, які є логічними та знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 124, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420 гривень 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький