ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1147/20 Справа № 209/2135/20 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є.Д. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Монатко Д.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу адвоката Монатко Д.С. на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на ДМК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, яке також було інкриміновано ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 22.10 годині 14 липня 2020 року по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП не дочекавшись працівників поліції. Крім того вжив алкогольні напої після ДТП за його участі, в подальшому відмовившись від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку порушивши вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Монатко Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, просить змінити постанову в частині суджень суду про допомогу захисника уникнути відповідальності, шляхом виключення відповідних слів (речень, абзаців). В іншій частині постанову просив залишити без змін.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки в матеріалах справи не має доказів, які б підтверджували факти вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчинення ДТП. На думку адвоката, відеозаписи з нагрудної камери не фіксують факту вживання алкоголю водієм саме після ДТП, як і не фіксують факту керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Також, на його думку, з відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що вбачається, що запис є не безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Вважає, що твердження суду про допомогу уникнути відповідальності є нічим іншим, як твердженням про співучасть захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є неприйнятним (образливим) та жодним чином не відповідає суті права на захист.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника Монатко Д.С., який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши відповідні матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Оскільки в апеляційній скарзі не оскаржуються висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також висновки суду щодо закриття провадження за ст. 185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення, то постанова суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апелянта щодо скасування постанови, в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Законом України № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набув чинності 1 липня 2020 року було виключено відповідальність за діяння передбачені частиною 4 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України. При цьому Законом № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 03.07.2020 року, у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, було виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно ст. 5 КК України, близького за змістом положень до КУпАП, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, враховуючи той факт, що згаданими змінами було посилено відповідальність за інкриміноване ОСОБА_3 протиправне діяння, необхідно застосувати редакцію закону яка встановлює більш м`яке покарання.

Апеляційний суд приходить до переконання, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинення якого настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 513375 від 15 липня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 приблизно 00 годин 30 хвилин 15.07.2020 року в м. Кам`янське пр. Героїв АТО, 13 вживав алкоголь (горілку) після ДТП за його участі, в подальшому його доставлено до Міської лікарні №1 в м. Кам`янське, де він відмовився від проходження на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, за що відповідальність передбачена за ч.4 ст.130 КУпАП;

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 513739 від 15 липня 2020 року, згідно яких ОСОБА_1 о 22.10 годині 14 липня 2020 року по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області керував автомобілем марки «Тойота Авенсис» держ.№ НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 який рухався у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП;

- фототаблицею та схемою ДТП, в яких зафіксовані ділянка місцевості, на якій сталася ДТП, місце розташування транспортних засобів, отримані механічні пошкодження;

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 513374 від 15 липня 2020 року, згідно яких приблизно 22 годин 30 хвилин 14.07.2020 року біля кінотеатру Мир в м. Кам`янське, знаходячись у нетверезому стані, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору розпорядженню працівника поліції, а також вчинив втечу з місця дорожньо-транспортної пригоди, за що відповідальність передбачена за ст.185 КУпАП;

- іншими долученими до матеріалів справи доказами, а також відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю та перебував в алкогольному сп`янінні після ДТП.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що хоча вказаний відеозапис і містить деякі розриви в часі, проте вказані розриви не є суттєвими, а наявні в ньому дані відтворюють об`єктивну картину вчиненого адміністративного правопорушення. Підстав для визнання вказаного запису неналежним доказом, апеляційний суд не вбачає.

Ствердження адвоката стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є не обґрунтованими, оскільки останньому інкримінується вживання водієм транспортного засобу саме після дорожньо-транспортної пригоди, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як про це вказано в апеляційних доводах.

Суттєвих порушень встановленого порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не виявлено.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що в суді першої інстанції був допитаний потерпілий ОСОБА_2 , який пояснив суду, що дійсно 14 липня 2020 року о 22.10 годин по пр. Героїв АТО 13 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, він керував мотоциклом марки «Zong Shen ZS200GS» держ № НОМЕР_2 , та автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зачепив його ззаду та зупинився через декілька метрів. ОСОБА_1 підійшов до нього запропонувавши вирішити питання, але потім залишив місце ДТП. Згодом ОСОБА_1 повернувся на місце ДТП та був затриманий працівниками поліції.

Враховуючи вказані вище пояснення потерпілого, а також те, що сам ОСОБА_1 визнавав факт настання ДТП за його участі, суд вірно прийшов до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, який полягає в залишенні водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, оскільки ОСОБА_1 після ДТП повинен був виконати вимоги п. 2.10 «д» ПДР України та дочекатися прибуття працівників поліції, чого він не зробив.

Апеляційний суд не знаходить підстав сумніватися в достовірності пояснень потерпілого ОСОБА_2 , оскільки він надав пояснення безпосередньо в судовому засіданні в суді першої інстанції, які узгоджуються з іншими доказами у справі. Тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин, апеляційний суд не вбачає.

Окремо слід зазначити, що є слушною думка адвоката Монатко Д.С., що в тексті судового рішення суддя не зовсім етично та коректно зробив висновок щодо його дій, начебто спрямованих на допомогу ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності. Але така некоректність не є сама по собі підставою для зміни чи скасування судового рішення.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував за ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Монатко Д.С., - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.