Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/131/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Панасюк І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Волощука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що постановою судді Савранського районного суду Одеської області від 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 31.01.2020 року о 23.49 год. керував транспортним засобом - «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Г.Берізки, 49 у м. Гайворон з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода, порушення мови і в порушення вимог п. 2.5 ПДР відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При таких обставинах, постановою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а також показаннями свідків та відеозаписом обставин події.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного суду як незаконну та необгрунтовану, а провадження у справі закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує незаконністю дій працівників поліції, які зупинили його автомобіль безпідставно, стверджує що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, а навпаки наполягав на медичному освідуванні разом з поліцейським при свідках, однак працівники поліції йому безпідставно відмовили і оформили протокол про адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв.

Наведені обставини, на думку ОСОБА_1 не знайшли свої належної та об`єктивної оцінки під час розгляду справи, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 а його захисника - адвоката Волощука В.В, які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення настає у разі повторного вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 054159від 01.02.2020 року ( а.с 1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager Alkotest 6810» та у медичному закладі (а.с.2,3); рапортом інспектора Гайворонського ВП Сотніченко О.Ю. про те, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, оскільки він відмовився його надавати (а.с.4); довідкою про те, що ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.6); а також відеозаписом, який відображає повну картину всіх обставин події ( а.с. 5)

Так, на відеозапису чітко зафіксовано, як працівники поліції, з увімкненими проблисковими маячками та звуковими сигналами, на швидкості, на відстані 200-300 м. рухаються за автомобілем «Mitsubishi Lancer», під керуванням ОСОБА_1 , який після повороту зупиняється лише біля власного будинку, на пропозицію працівників поліції показує документи.

При перевірці, один з працівників поліції вказує, що від ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю, ОСОБА_1 у свою чергу категорично заперечує факт вживання алкоголю і звинувачує патруль поліції, у тому, що вони самі, на роботі вживають алкоголь і знаходяться у стані сп`яніння, поводить себе зухвало та агресивно, ігнорує всі законні розпорядження працівників поліції залишатись на місці, висловлюється нецензурно, виправдовується, що він нічого не порушував, а його зупинили біля будинку, що не тільки він, а й всі присутні працівники поліції повинні пройти медичний огляд лише у Кіровоградському наркодиспансері, потім взагалі, у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я.

Як пояснив ОСОБА_1 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, про те, що його за рішенням суду позбавили права керування автомобілем строком на 1 рік він не знав, оскільки копію постанови не отримував, посвідчення водія у нього не вилучалось, вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки його зупинили біля будинку безпідставно, свою поведінку при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення виправдовує інвалідністю та емоційною неврівноваженістю, обставини, які зафіксовані на відео не оспорює, від повторного допиту працівників поліції відмовився.

При таких обставинах та позиції ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Крім того вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі констатується ним з формальних причин, суб`єктивних та надуманих мотивів, оскільки ОСОБА_1 виконав рішення суду, повністю сплатив штраф та судовий збір, тобто фактично погодився з судовим рішенням, яке оскаржується ( а.с. 18, 19)

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи судом апеляційної інтонації, а тому законні підстави для скасування постанови судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддя, під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту і неправильно оцінив наявні у справі докази, які на його думку зібрані з порушенням вимог ст. 266 КУпАП є необґрунтованими, оскільки суддя районного суду, в повній мірі надав ОСОБА_1 можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 245, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д. Л. Іванов