Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю секретаря судового засідання Старенько Л.М., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мацея А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 вересня 2019 року об 02 год. 12 хв. в м. Луцьку по вул. Чернишевського керував автомобілем марки «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі. Вказує, що відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України настає у разі керування особою в стані сп`яніння, проте поліцейські його не зупиняли, і матеріали справи доказів про це не містять. Зазначає про те, що перед тим як направити особу в медичний заклад для медичного огляду на предмет виявлення стану сп`яніння, поліцейський повинен заповнити відповідне направлення, однак матеріали справи такого не містять. Вказує також про те, особа у якої є ознаки наркотичного сп`яніння, то поліцейський спочатку повинен запропонувати пройти огляд на місці зупинки транспортного засобі за допомогою спеціального технічного засобу, і лише якщо водій відмовився від проходження такого огляду, або у разі незгоди з його результатом, останній міг бути направлений в медичний заклад. Проте доказів, які б вказували на дотримання поліцейськими порядку направлення особи на такий огляд до медичного закладу, матеріали справи не містять. Крім того, огляд на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення повинно відбуватись з обов`язковою участю двох свідків, однак цього зроблено не було. Вважає, що протокол, який складений відносно нього є неналежним доказом, оскільки при оформленні матеріалів були допущені порушення ст.266 КпАП України.

Водночас, апелянт просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення посилаючись на те, що на розгляді справи він присутній не був, а копію постанови судді від 08.10.2019 року він отримав після того як звернувся з відповідною заявою до суду, лише 19.11.2019 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацея А.М., приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 при розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду - копію постанови судді від 08.10.2019 року отримав лише 19 листопада 2019 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України ним був пропущений з поважних причин у зв`язку з чим підлягає поновленню.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме у тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення та висновок КП "Волинський обласний наркологічний диспансер" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак належним чином не перевірив обставин, які викладені у них, а також не перевірив цих процесуальних документів на предмет належності та допустимості в якості доказів, як того вимагає чинне законодавство.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сторона захисту вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з посиланням на відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах справи.

Відповідно до 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння передбачений ст.266 КпАП України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

У ст.266 КпАП України визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.2 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів саме щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, які мають бути зафіксовані у відповідному направленні на огляд.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в апеляційній скарзі зазначав, а його захисник в судовому засіданні окрім іншого вказував про те, що у поліцейських не було жодних правових підстав для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки жодних ознак такого стану у ОСОБА_1 не було. Крім того, вказували і про те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , останнім не підписаний, і при цьому в ньому відсутні будь-які записи про відмову його підписання, яка відповідно до законодавства мала б бути зафіксована двома свідками в протоколі.

Такі доводи сторони захисту фактично знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка являється лікарем, що проводив огляд ОСОБА_1 , пояснила, що дійсно 07.09.2020 року в медичну установу був доставлений в якості водія ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння. Останній пройшов огляд на виявлення алкогольного сп`яніння, однак за його результатами він був тверезий. Йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте він не виявив бажання. При його огляді на предмет наркотичного сп`яніння в нього були відсутні будь-які зовнішні клінічні ознаки такого стану, а тому вона не наполягала на здачі біологічного середовища. Дані обставини нею зафіксовані у відповідному акті та висновку. Свідок також пояснила, що свідків при огляді не було.

Викладені обставини судом першої інстанції не перевірялись, оскільки справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Водночас, Пленум Верховного Суду України в п.27 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортним засобом, зокрема у стані наркотичного сп`яніння. Стан такого сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією, яка передбачає порядок проведення огляду. Якщо ж водій ухилився від огляду, зокрема на стан наркотичного сп`яніння, то відповідні його дії та ознаки необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії БД №204182 від 02.09.2020 року оформлений з порушенням вищевказаних вимог законодавства та роз`яснень ПВСУ, оскільки він складений за відсутності двох свідків, які мали б зафіксувати обставини, що викладені в ньому, зокрема дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а також саму відмову останнього від підпису протоколу.

Крім того, апеляційним судом в судове засідання в якості свідків неодноразово викликались поліцейські, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 для з`ясування обставин, які ними викладені у протоколі, однак вони до суду не з`явились.

Слід також вказати, що відеозаписи з боді-камер працівників поліції, які були витребувані судом, також не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки містять лише факт зупинки транспортного засобу та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Беручи до уваги вищевикладене вважаю, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення у такому вигляді через його істотні недоліки не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КпАП України щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2019 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2019 року в даній справі скасувати та постановити нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук