Справа №: 139/351/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відносно ОСОБА_1 03.05.2020 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №461465 від 03.05.2020, 03.05.2020 о 19:39 год. на а/д Лучинець - Вендичани, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на факт вживання алкоголю проводився за допомогою алкотестеру «Драгер 6810».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду показав, що 03.05.2020 він продав свій автомобіль ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 покупцю на ім`я ОСОБА_2 . Близько 20:00 год. з ОСОБА_2 , його сином та ОСОБА_3 вони їхали в сторону смт.Вендечани забрати гроші. Автомобілем керував Анатолій. Не доїжджаючи до смт.Вендечани у авто закінчилося пальне. Син водія, разом з ОСОБА_3 , взявши каністру поїхали на заправку, а він з ОСОБА_2 залишилися стояти на дорозі. Через деякий час до них під`їхала патрульна машина. Працівники поліції спитали, що сталося та хто керував автомобілем. ОСОБА_2 повідомив, що він. Тоді працівники поліції сказали, що всі, хто знаходився в автомобілі мають пройти тест на вживання алкоголю. Він не заперечував, що вживав цього дня алкоголь, однак казав що не їхав за кермом. Зазначив, що не знав, що відносно нього складуть протокол про адміністративне правопорушення, ніяких письмових пояснень в його присутності працівники поліції з його слів не писали, він їх не підписував.

За клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності був допитаний свідок ОСОБА_3 , який в судовому засіданні показав, що 03.05.2020 він разом з ОСОБА_1 , власником автомобіля на ім`я ОСОБА_2 , його сином їхали в сторону смт.Вендичани. Автівкою керував покупець ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи також було відтворено технічний запис події, зафіксований на диску, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, зважаючи на те, що диспозиція ст. 130 КУпАП є бланкетною, у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 мав би бути зазначений конкретний нормативний акт (в даному випадку «Правила дорожнього руху») і з посиланням на пункт, який на думку інспектора порушив водій.

Органом поліції вказаної вимоги не додержано, у надісланому до суду протоколі не зазначено пункту ПДР, порушення якого ставилося в вину ОСОБА_1 .

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено пункту ПДР, порушення якого інкримінується особі, суд не може самостійно кваліфікувати вчинене нею діяння, оскільки при цьому буде порушено гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на справедливий суд.

Крім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП є обставина керування винною особою транспортним засобом.

Разом з тим, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в судовому засіданні жодним чином не підтвердилися.

Зокрема, з оглянутого судом відеозапису неможливо встановити особи, яка керувала автомобілем.

При цьому, в порушення вимог п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, суду не було надано письмових пояснень свідків правопорушення.

Також із доданого відеозапису слідує, що транспортний засіб керування яким у стані алкогольного сп`яніння ставилося в вину ОСОБА_1 не зупинявся працівниками поліції під час здійснення нагляду за дорожнім рухом, а вони під`їхали до нього коли той перебував у нерухомому стані.

Самий відеозапис є неповним і з нього неможливо перевірити твердження ОСОБА_1 про те, що під`їхавши, працівники поліції, не встановивши тієї обставини хто саме керував автомобілем, провели за допомогою алкотестеру освідування на стан алкогольного сп`яніння усіх осіб, які перебували у ньому і виявивши стан сп`яніння у ОСОБА_1 склали відносно нього протокол.

Крім того, суд не може визнати даний відеозапис допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки у такому разі згідно положень ст. 283 КУпАП, з урахуванням правової позиції Верховного Суду № К/9901/1403/17 від 15.11.2018 (про те, що відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є належним доказом, лише у разі якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис), зобов`язаний був би у постанові зазначити посилання на технічний засіб, за допомогою якого його було здійснено. Органом же поліції разом із надісланими матеріалами таких відомостей суду надано не було.

Також у справі відсутні відомості про виконання поліцейськими ч. 1 ст. 266 КУпАП про відсторонення особи від керування ТЗ, що також викликає сумнів у достовірності обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо наявності у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 то суд, за обставин невизнання ним своєї вини у судовому засіданні не може їх взяти до уваги.

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не можу бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 2, 247, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в адміністративній справі №139/351/20 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою щодо якої вона винесена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова у відповідності до ст. 287 КУпАП може бути оскаржена прокурором лише у випадку здійснення ним нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Суддя