Справа № 170/52/20 Провадження №33/802/180/20 Головуючий у 1 інстанції:Матвійчук С.П.
Категорія:ч.1ст.185-10 КУпАП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю секретаря судового засідання - Старенько Л. М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лисюка Віктора Володимировича розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року з врахуванням постанови Шацького районного суду від 03 лютого 2020 року про виправлення описки в описовій частині вказаної постанови, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Вказаною постановою місцевого суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, в порушення вимог п.3 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 03.04.2003 року, 30 січня 2020 року приблизно о 08 год. 20 хв. на території Шацького району Волинської області, в напрямку Томашовка (Республіка Білорусь)- Пулемець (Україна), в районі прикордонного знаку №0050,300 метрів правіше від пункту пропуску «Пулемець» в тил України, 50 метрів від автомобільної дороги сполученням Томашовка (Республіка Білорусь) - Піща (Україна), здійснив злісну непокору на законну вимогу прикордонного наряду «ОТЗ», а саме: не виконав наполегливу, неодноразову вимогу пред`явити документи та зупинитись, проігнорував та почав висловлювати своє незадоволення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду відносно нього та закрити провадження за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Повністю заперечує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього. Стверджує, що протокол та докази, наявні у матеріалах провадження - є сфабрифікованими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які просили постанову місцевого суду скасувати, провадження по справі закрити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 280 КУпАП, встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п.44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався не у повному обсязі.

Частина 1 ст. 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню чи вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПнРУ №402095 від 30.01.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 30.01.2020 року о 08 год. 30 хв. на території Шацького району Волинської області, на напрямку Томашовка Томашовка (Республіка Білорусь)- Пулемець (Україна), в районі прикордонного знаку №0050,300 метрів правіше від пункту пропуску «Пулемець» в тил України, 50 метрів від автомобільної дороги сполученням Томашовка (Республіка Білорусь) - Піща (Україна), здійснив злісну непокору на законну вимогу прикордонного наряду «ОТЗ», а саме: не виконав наполегливу, неодноразову вимогу пред`явити документи та зупинитись, проігнорував та почав висловлювати своє незадоволення (а.с.1).

Фактично, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП стала непокора останнього працівникам прикордонного наряду виконати певні дії на їх вимогу, що стверджується протоколом про адміністративне затримання щодо ОСОБА_1 та рапортом інспектора прикордонного контролю 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Світязь» відділу прикордонної служби «Світязь» Миколи Семерея (а.с.3).

У судових засіданнях у суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому правопорушенні не визнав та вказав, що при перетині кордону за обставин, викладених у протоколі, прикордонники вказали йому як перетинати кордон, а саме - поза пунктом пропуску.

Окрім того, ОСОБА_1 вказав, що протокол про адміністративне затримання щодо нього було складено не на місці затримання, а також іншими особами, які не були очевидцями вказаної події.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП є протоколи про вчинене адміністративне правопорушення, про затримання та рапорт інспектора прикордонного контролю інспекторів прикордонної служби «Світязь» (а.с.1,2,3).

При цьому, інших доказів на доведення винуватості особи у інкримінованому йому правопорушенні судом не здобуто.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

На вимогу апеляційного суду щодо надання беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а саме - відео із камер спостереження пункту пропуску, Державною Прикордонною службою було надано лист-відповідь щодо неможливості надання такого доказу.

Окрім того, судом апеляційної інстанції було здійснено виклик у судове засідання прикордонників: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які безпосередньо складали проколи щодо ОСОБА_1 . Однак, прикордонник ОСОБА_4 , який оформляв протокол про затримання порушника, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Свідок ОСОБА_5 - інспектор прикордонного контролю ВПС «Світязь», який складав прокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП, у режимі відео конференції суду надав пояснення, що не був присутнім при затриманні порушника, а протокол оформляв за наданими йому матеріалами про затримання.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги апеляційному суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, суду не надано беззаперечних доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин апеляційний суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, - КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду /підпис/ В.В.Гапончук