ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1169/20 Справа № 175/2852/20 Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень з конфіскацією собаки породи «Долматинець» по кличці «Рем».

При обставинах, встановлених судом першої інстанції, 09.07.2020 року об 11.00 годині у під`їзді будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 здійснював вигул без намордника собаки породи «Долматинець» по кличці «Рем», який вкусив за праву руку ОСОБА_2 , внаслідок чого їй була заподіяна шкода здоров`ю, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду суть обвинувачення викладено так, що не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП щодо порушення правил тримання собак і котів. Зазначає, що він намагався запобігти наслідкам пригоди, що собака був на повідку, однак вона була спровокована сусідкою, яка в цей час голосно кричала і розмахувала руками, нащо собака вирвався з повідка, при цьому він надав першу медичну допомогу, запропонував матеріальну допомогу, нащо потерпіла відмовилася. Крім того, відсутні в матеріалах справи пояснення очевидців пригоди, акта судово-медичного дослідження, який би достовірно встановлював характер ушкоджень та якою саме собакою нанесені. Вважає докази у справі неналежними, недопустимими та неповними. Не погоджується з конфіскацією собаки, яка не є агресивної породи, абсолютно здорова, а її вилучення спричинить йому і його сім`ї значних моральних страждань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав, просив не застосовувати до нього додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації собаки.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу вирішити на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта, вважаю вимоги апеляції такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані норми закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим і об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

При цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а не погодився з додатковим адміністративним стягнення у виді конфіскації собаки.

Однак, ці вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Отже санкція даної норми встановлює обов`язковий, безальтернативний вид адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією тварин, тому суд правильно, з дотриманням вказаних вимог закону, визначив міру адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи, тому вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 154 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко