КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1517/2020 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Мєлєшак О.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживає за адресою: АДРЕСА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 28.02.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 27.01.2020 о 12 год. 10 хв. по вул. Юрія Іллєнка, 50 в м. Києві, керував автомобілем «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Вважає, що судом першої інстанції не було описано, які саме дії, доказані в судовому засіданні і передбачені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП України, та які були вчинені ним, що є прямим порушенням ст.283 КУпАП України. Адже фактичної відмови у проведені огляду на стан сп`яніння,як вважає ОСОБА_1 не було.

В обґрунтування зазначених вимог ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає,що 27 січня 2020 року, він знаходився на вулиці Юрія Іллєнка у місті Києві, до нього підійшли працівники поліції та запропонували надати документи для огляду, а після надання ним документів, працівники поліції, по незрозумілим причинам, почали звинувачувати його в тому, що він перебуваю в стані наркотичного сп`яніння і в наказному порядку сказали, що ОСОБА_1 потрібно пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, як зазначає ОСОБА_1 він повідомив працівників повідомив, що ані алкоголю, ані наркотичних засобів він не вживав і що готовий пройти тест на місці, оскільки дуже поспішав на потяг, проте працівники поліції сказали, що сприймають його слова як відмову і що будуть складати на нього протокол, а коли ОСОБА_1 підписав протокол, працівники поліції повідомили, що він самостійно може пройти обстеження, якщо захоче, проте надати направлення як зазначає ОСОБА_1 працівники поліції відмовилися.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає,що після отримання протоколу про адміністративне правопорушення, він в той же день самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я «Соціотерапія» розташованого на вулиці Петра Запорожця ,де його оглянув лікар та він здав аналізи сечі та згідно Акту медичного огляду від 27.01.2020 року, результати лабораторних тестів щодо наявності в його організму етанолу чи наркотичних речовин були негативними.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також зазначає,що в матеріалах справи ( арк. 3) мається направлення на медичний огляд, проте наголошує на тому, що на момент складення протоколу даного направлення не було та ОСОБА_1 працівники поліції його не надавали і не пропонували його отримати, що можуть підтвердити і свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак суд першої інстанції відмовився їх допитувати та наголошую на тому, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на місці, а відразу сказали їхати до закладу охорони здоров`я, що як вважає ОСОБА_1 порушує встановлений законом порядок проходження огляду на стан сп`яніння, адже фактично під час огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейські не застосовували жодні технічні засоби, а свідків залучили лише під час фіксації факту нібито його відмови пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), письмовими поясненнями свідків (а.с.2) ,направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції від 27 січня 2020 року та відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції( а.с.4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №367519 від 27.01.2020 року в якому міститься власноручний підпис ОСОБА_1 який погодився з даним протоколом та добровільно зобов`язався не керувати транспортними засобами , та залишив ТС на місці події (а.с. 1) та доданими до протоколу пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,які підтвердили добровільний факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ( а.с.2)., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), та наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (а.с.4), з якого убачається, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків,

Посилання ОСОБА_1 на те, що він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, що підтверджується Висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотреапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатом якого жодних ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння не виявлено, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 визнано винуватим не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Вказаний висновок міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотреапія» не може бути взятий до уваги, оскільки всупереч ст..266 КУпАП був складений без обов`язкової участі поліцейського та не звільняє від відповідальності ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП., оскільки відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 28.02.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський