Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/165/20
Провадження № 3/433/193/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Троїцького відділу поліції ГУ НП в Луганській області у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року до Троїцького районного суду Луганської області повторно після дооформлення надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 184 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №130648 від 28.01.2020, з 06.08.2019 по 07.08.2019, гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 6 класу Вівчарівської гімназії, який скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, але не досяг віку притягнення до відповідальності.

Постановами Троїцького районного суду Луганської області від 05.03.2020 та від 31.03.2020 справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 було повернуто до Троїцького ВП ГУНП в Луганській області для дооформлення

Дослідивши направлені після дооформлення матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто вчинив злочин.

За вчинення дитиною злочину батьки не несуть відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 184 КУпАП, оскільки за злочин відповідає особа, яка його вчинила.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, не є суб`єктом злочину і тому вчинене нею суспільно-небезпечне винне діяння не утворює повного складу злочину, що виключає її кримінальну відповідальність і може наступити відповідальність батьків відповідно до ч. 4 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.22 КК України відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України настає з чотирнадцяти років, тобто вчинення ОСОБА_2 у віці одинадцяти років діяння виключає його кримінальну відповідальність.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, до протоколу про адміністративне правопорушення додано постанову про закриття кримінального провадження від 11 січня 2020 року (далі за текстом Постанова), з якої вбачається, що з 06.08.2019 року по 07.08.2019 рік, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 здійснили крадіжку брухту. За вказаним фактом 08.08.2019 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000193 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185. В даному випадку виникає питання щодо кваліфікації вчиненого діяння, адже відповідно до ч.1 ст.28 КК України, якщо злочин вчинено двома або більше виконавцями, то злочин визнається таким, що вчинений групою осіб.

Крім того, в Постанові зазначено, що підставою для закриття кримінального провадження №0000193 від 08.08.2019 є відсутність складу кримінального правопорушення через малозначність даного діяння.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Верховний Суд України у своїй постанові від 24.12.2015 у справі № 5-221кс15 зробив правовий висновок про те, що закріплене у ч. 2 ст. 11 КК України положення передбачає встановлення малозначності лише в тому разі, коли законодавець вирішення питання про межі заподіяної шкоди залишає на розсуд правозастосувача (суду). Щодо злочинів, конструкція складів яких передбачає конкретно визначений розмір спричиненої шкоди, констатація малозначності діяння виключається.

Положення ч.1 ст.51 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч.3 ст.51 КУпАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За змістом п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 ПКУ податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 грн., відтак податкова соціальна пільга дорівнює 960,50 грн.

Відповідно до ст.51 КупАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який в 2019 році складав 192,10 грн. (0,2 х (50% х 1921). Отже, якщо вартість викраденого майна перевищує 192,10 грн., то настає кримінальна відповідальність.

В постанові вказано, що вага брухту, викраденого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складає 62 кг. Вартість 1 кг брухту чорного металу, відповідно до висновку експерта №19/113/9/11432е від 27.12.2019, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, становить 3,50 грн. Отже, вартість викраденого майна становила 217 грн. 00 коп.

В ході досудового розслідування встановлено двох осіб, причетних до скоєння такого викрадення Свірідова Марата та ОСОБА_2 . Постановою слідчого Троїцького ВП ГУНП в Луганській області від 11.01.2020, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Зазначена постанова мотивована тим, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_2 хоча і містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, однак через малозначність не могли завдати значної шкоди власнику даного майна.

Суддя відмічає, що зміст положень КУпАП, зокрема ч.3 ст.51 цього Кодексу, не дозволяє дійти висновку, що законодавець передбачив можливість притягнення до адміністративної відповідальності особи в разі закриття відносно неї кримінального провадження через малозначність дії, яка формально і містить ознаки кримінального правопорушення. Натомість законодавець чітко визначив, що адміністративна відповідальність передбачена за дрібне викрадення чужого майна, а саме, викрадення такого майна, вартість якого не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Аналізуючи приписи ст.51 КУпАП та ст.185 КК України, можна констатувати, що викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, становить предмет злочину, передбаченого ст.185 КК України, при цьому поняття такої кримінально-караної поведінки не є оціночним, воно формалізовано в законі, тобто визначено законодавцем за допомогою вартісних критеріїв.

Враховуючи наведене, суддя доходить до висновку, що вчинене ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяння, про яке йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 130648 від 28.01.2020, формально містить усі ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

З приводу прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження від 11.01.2020, суддя, зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 24.12.2015 у справі №5-221кс15, зазначає таке.

Оцінка суспільної небезпеки діяння з викрадення чужого майна не може визначатись за правилом, закріпленим у ч.2 ст.11 КК України. Відповідне положення передбачає встановлення малозначності лише в тому разі, коли законодавець вирішення питання про межі заподіяної шкоди залишає на розсуд правозастосувача. Щодо крадіжки, то суспільно небезпечні наслідки цього складу злочину мають чітко визначену мінімальну межу шкоди, яка може бути завдана власнику майна - 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Верховний Суд України зауважив, що, якщо істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається.

За викладених обставин, беручи до уваги приписи ст.253 КУпАП, відповідно до яких, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування, та ст.284 КУпАП, відповідно до яких при передачі матеріалів прокурору виноситься постанова про закриття справи, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з направленням матеріалів справи прокурору.

Керуючись ст.51, 253, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.184 КУпАП - закрити.

Матеріали справи передати начальнику Троїцького відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, копію постанови направити Троїцькому відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області для відома.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Певна