Номер провадження: 3/161/3487/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області, громадянка України, освіта вища, не заміжня, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягалася, не судима, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 44-3, 173, 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.07.2020 року близько 00.10 год. ОСОБА_1 перебувала в громадському місці, а саме: на території Луцької гімназії № 21 ім. Михайла Кравчука Луцької міської ради Волинської області за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 14, без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, а також не мала при собі документів, що посвідчують особу, чим порушила вимоги пп. пп. 1, 16 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, 27.07.2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 066937 від 20.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 20.07.2020 року близько 00:05 год. перебуваючи в громадському місці за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 14, висловлювалася нецензурною лайкою та голосно кричала, чим порушувала громадський порядок та спокій громадян.

Вищевказані дії ОСОБА_1 органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Разом з тим, 27.07.2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 066939 від 20.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 20.07.2020 року близько 00:10 год. перебуваючи на території Луцької гімназії № 21 ім. Михайла Кравчука Луцької міської ради Волинської області за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 14, висловлювалася нецензурною лайкою та голосно кричала, при цьому, на законні вимоги працівника поліції припинити адміністративне правопорушення не реагувала, висловлювалася в адресу останнього в грубій формі та погрожувала фізичною розправою.

Вищевказані дії ОСОБА_1 органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ст. 185 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнала та пояснила суду, що ситуація, яка мала місце 20.07.2020 року близько 00.10 год. ОСОБА_1 на території Луцької гімназії № 21 ім. Михайла Кравчука Луцької міської ради Волинської області за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 14, була штучно створеною працівниками поліції. Так, у зв`язку із виниклою у неї необхідністю, вона вийшла з дому на вулицю та зупинилася біля приміщення школи. На зазначеному місці вона перебувала сама та поводила себе цілком тихо. Через деякий час до неї підійшли працівники поліції та повідомили її, що не неї скаржаться люди, проте хто саме не повідомили. Надалі, поліцейські попросили пред`явити документ, що посвідчує її особу, однак такого у неї з собою не було. В ході розмови у них виникла суперечка, проте вона не кричала та нецензурною лайкою не висловлювалася. Разом з тим, з невідомих їй причин, до неї, з боку працівників поліції, було застосовано фізичну силу та спецзасіб кайданки, а також останні посадили її у службовий автомобіль та доставили до Луцького ВП ГУНП у Волинській області. Ствердила, що вона почала кричати та нецензурно лаятися саме в той момент, коли до неї було застосовано грубу фізичну силу при затриманні через біль. При цьому, перехожі громадяни робили зауваження патрульним поліцейським з приводу застосування до неї фізичної сили. Додатково вказала, що вона не була в стані алкогольного сп`яніння чи під дією наркотичних засобів. Просила провадження закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, допитавши свідків, суд прийшов до наступних висновків.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до пп. пп. 1, 16 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (в редакції, яка діяла на час події), - на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Із наведеного слідує, що на час дії карантину, кожна особа, яка знаходиться на території України зобов`язана перебувати в громадських місцях в засобах індивідуального захисту, зокрема в респіраторах або захисних масках, а також із документами, що посвідчують особу.

На переконання суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, повністю підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 066938 від 20.07.2020 року (а.с. 1) та відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП у Волинській області ДПП ст. сержанта поліції Вашкевича А.М., на якому достовірно зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 20.07.2020 року близько 00.10 год. в громадському місці без одягнутих засобів індивідуального захисту та без документів, що посвідчують особу (а.с. 10).

Крім того, суд звертає увагу й на ту обставину, що ОСОБА_1 особисто не заперечувала дану обставину в ході розгляду даної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника, його майновий стан.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Разом з тим, ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи вищевказане, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення, остання знаходилася на місці події одна (без сторонніх людей), а також у темну пору доби (що виключає можливість скупчення громадян).

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер,

Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональноюза своїми ознаками.

Чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними, а тому орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні за ст. 44-3 КУпАП, яка (ступінь) є малозначною, з урахуванням обставин правопорушення (події відбувалися в під`їзді житлового будинку), суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за порушення правил карантину і обмежитись усним зауваженням.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В свою чергу, диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 суду пояснив, що 20.07.2020 року приблизно о 00.10 при здійсненні патрулювання разом з інспектором поліції ОСОБА_3 території школи, по вул. Кравчука, 14 в м. Луцьку, ними була помічена раніше невідома їм особа, як надалі виявилося ОСОБА_1 , яка у темряві дивилося якесь відео на своєму телефоні. Така поведінка особи здалася їм підозрілою, вони підішли до ОСОБА_1 представилися та попросили надати документи, що посвідчують її особу. ОСОБА_1 сказала, що таких документів вона не має, представитися відмовилася. Оскільки ОСОБА_1 знаходилася в громадському місці без захисної маски та не мала при собі документ, що посвідчує її особу, вони повідомили про вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 не бажала представитися він повідомив її, що вона буде доставлена до відділу поліції для встановлення її особи. Після цього ОСОБА_1 почала голосино кричати, висловлюватися нецензурною лайкою, подряпала йому руку. У зв`язку з цим до ОСОБА_1 була застосовані спецзасоби «кайданки» і вона була доставлена до відділу поліції.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка інспектор поліції ОСОБА_3 надала пояснення аналогічні до пояснень свідка ОСОБА_2 .

Суд вбачає що у даному випадку, згідно поданих на розгляд суду матеріалів, дії ОСОБА_1 кваліфіковані як непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, які були наслідком вчинення дрібного хуліганство, яке виразилося у порушенні громадського порядку і спокою громадян.

Надаючи правову оцінку подіям, які мали місце 20.07.2020 року на території Луцької гімназії № 21 ім. Михайла Кравчука Луцької міської ради Волинської області за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 14, за участі ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до абз. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року, - при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалося особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.

Наведене дає підстави для висновку, що дрібним хуліганством є умисні дії, спрямовані на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які не супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Так, органом, що склав адміністративні матеріали за ст. ст. 173, 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 , було надано відеозапис із фіксацією подій, які мали місце в період часу з 23:55 год. 19.07.2020 року по 00:05 год. 20.07.2020 року в м. Луцьку по вул. Кравчука, 14, з якого вбачається, що на момент, коли до ОСОБА_1 підійшли співробітники поліції, остання жодних із зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення дій, кваліфікованих за ст.ст. 173, 185 КУпАП не вчиняла. На вищевказаному відеозаписі, також, не містися фіксації факту порушення ОСОБА_1 громадського порядку і спокою громадян й в процесі спілкування з працівниками поліції.

Як слідує з показань самих інспекторів поліції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до їх приходу на територію школи ОСОБА_1 дії, які б порушували громадський порядок, не вчиняла, скарги від громадян на неї не надходили, подальші її дії були вчинені як протидія затриманню співробітниками поліції.

При цьому, будь-які інші належні та допустимі докази (зокрема, інші фрагменти відеофіксації, показання свідків) вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 44-3, 173, 185, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. ст. 173, 185 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська