311/544/20
3/311/250/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.05.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П., при секретарі Гончаровій К.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Першина В.М., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ОБ № 060342 від 14 лютого 2020 р.), який надійшов з Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Василівського районного суду Запорізької області з Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 060342 від 14 лютого 2020 р., ОСОБА_1 14 лютого 2020 року о 17 год. 50 хв., у м. Василівка по вул. Б. Хмельницького керував автомобілем ВАЗ 2104 д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у КНП «Василівська БЛІЛ». Результат огляду позитивний «марихуана». Водій від керування відсторонений, керування т/з передано гр. ОСОБА_3 . Гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що він дійсно 14.02.2020 р. близько 18 години 00 хвилин керував автомобілем ВАЗ 2104, д/н НОМЕР_2 та у м. Василівка по вул. Б. Хмельницького був зупинений працівниками поліції. Проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Василівська БЛІЛ», так як 12.02.2020 р. вживав марихуану шляхом куріння. Не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним працівником поліції, так як у момент керування транспортним засобом не перебував в стані наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Першин В.М. вважає висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.02.2020 р. відносно ОСОБА_1 неналежним доказом, так як у п. 10 вказаного висновку лікарем не зазначено чи перебував ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту допрошені свідки, які надали наступні пояснення:

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 14.02.2020 року він був черговим лікарем і проводив огляд водія ОСОБА_1 , який був доставлений працівниками поліції, на стан

наркотичного сп`яніння. Він перевірив поведінку обстежуваного, яка була адекватною, він був орієнтований у місці та часі, зіниці очей не змінені, рухова сфера не напружена, хода без хитань, точні рухи виконує правильно, поза Ромберга - стійка. ОСОБА_5 пояснив, що 12.02.2020 р. він курив наркотичний засіб марихуану та при проведенні лаборантом тесту на наркотики виявилось, що він позитивний на марихуану. В медичному висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння ним не зазначено стан, у якому перебував ОСОБА_1 , так як на момент проведення огляду, тест на вживання наркотиків у ОСОБА_1 позитивний, але він не перебував в наркотичному та (або) алкогольному сп`янінні, тобто був тверезий.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює лікарем-наркологом у медичному закладі КНП «Василівська БЛІЛ». Так, дійсно у висновку щодо результату медичного огляду від 14.02.2020 р. ОСОБА_1 з метою ознак виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння, лікар ОСОБА_4 вказав, що тест на наркотики марихуану у ОСОБА_1 позитивний, оскільки він сам пояснив, що вживав (курив) марихуану 12.02.2020 р., але у момент його огляду ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчить записана лікарем ОСОБА_4 в акті № 40 медичного огляду ОСОБА_1 його симптоматика.

Судом було досліджено письмові докази: акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 40, журнал реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння Василівської ОСОБА_7 , направлення водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння до медичного закладу.

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписом огляду в лікарні водія ОСОБА_1 порушень не вбачається.

Відповідно до ст. 208 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст. 279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - та кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за керування в наркотичному стані, що є порушенням п. 2.9А ПДР України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується

на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення та не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено у законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами (Lutz v. Germany, §182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям у частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в своїх показах зазначили, що під час проведення медичного огляду в медичному закладі правопорушник ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, хоча лабораторний тест на наркотики (марихуану) був позитивний. За таких обставин, у суду виникли сумніви щодо обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Судом також викликався представник поліції, який складав протокол, але він не з`явився.

Виходячи із судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.04.2013 року в справі «Еркапіч проти Хорватії» з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р., згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду

вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими в суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Таким чином, безпосередні показання свідків, а саме: лікаря ОСОБА_4 , який проводив огляд ОСОБА_1 у лікарні та лікаря-нарколога ОСОБА_6 в суді, мають більше значення (пріоритет) для встановлення винуватості, ніж висновок щодо результатів медичного огляду від 14.02.2020 р. з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому лікар не вказав в п. 10, чи перебував ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. За таких обставин, суд може прийняти вказаний висновок, як належний доказ.

У матеріалах справи взагалі відсутні конкретні дані про тимчасове затримання транспортного засобу та про відсторонення водія від керування транспортним засобом, і які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

Таким чином, сукупність зібраних і проаналізованих по справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 будь-яких умисних дій, направлених на порушення п. 2.9А ПДР України.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, достовірні та допустимі докази, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 179, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 і ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова