ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/695/19Головуючий у 1-й інстанції Данилів О.М.
Провадження № 33/817/104/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4 та ст.124 КУпАП, з накладенням відповідно до ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 10 травня 2019 року о 23 год. 30 хв. в м. Бережани Тернопільської області на вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA із д.н.з. НОМЕР_2 , який від отриманого удару по інерції зіткнувся із припаркованим попереду автомобілем марки MAZDA-323 із д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, всупереч Правил дорожнього руху покинув місце події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5, 2.10 а, 13.1 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі та у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не оспорюючи рішення суду в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду поновити, а постанову суду в частині його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, якою закрити в цій частині провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що місцевий суд в порушення ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі, а копію оскаржуваної постанови він отримав в місцевому суді лише 28 лютого 2020 року після його звернення із відповідною заявою до суду першої інстанції.

Зазначає, що протягом тривалого часу, починаючи з 12 травня 2019 року, він часто їздив до м. Львова та виїжджав в Республіку Польща для лікування.

Вказує, що місцевий суд, не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи, розглянув її у його відсутності, чим порушив право на захист. При цьому він був позбавлений можливості скористатися правничою допомогою, подавати докази та заявляти клопотання, в тому числі і про допит свідків.

Стверджує, що дійсно 10 травня 2019 року по вул. Шевченка в м. Бережани Тернопільської області він вчинив ДТП і залишив місце події. Через деякий час до нього додому приїхали працівники поліції та, оглянувши його автомобіль, почали оформляти матеріали ДТП, отримувати від нього пояснення, пропонувати проходити огляд на стан алкогольного спяніння.

Однак, як зазначає апелянт, будь-яких доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, в матеріалах справи немає.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, однак до початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, а тому вважаю за необхідне провести розгляд справи відносно ОСОБА_1 у відсутності останнього.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які, маючи звязок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказування фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано, внаслідок чого він, при наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, прийшов до помилкового висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, як передбачено ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення покладений на посадову особу.

При цьому суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10 травня 2019 року о 23 год. 30 хв. в м. Бережани Тернопільської області на вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA із д.н.з. НОМЕР_2 , який від отриманого удару по інерції зіткнувся із припаркованим попереду автомобілем марки MAZDA-323 із д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, всупереч Правил дорожнього руху покинув місце події.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, в тому числі передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції в основу рішення поклав:

- рапорт старшого інспектора-чергового Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області, зареєстрований 11 травня 2019 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України (журналі єдиного обліку Бережанського ВП ГУНПУ за № 1011, з якого вбачається, що 11 травня 2019 року о 0 год. 15 хв. із служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , про те, що в м.Бережани на вул. Шевченка в його припаркований автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA д.н.з. НОМЕР_2 в`їхав бус білого кольору та залишив місце пригоди;

- схему місця ДТП від 10 травня 2019 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя та різкий запах алкоголю, в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від продуття газоаналізатора Драгер та проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі відмовився;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_1 з ознаками алкогольного спяніння відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та у медичному закладі;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно з якими йому 10 травня 2019 року близько 23 год. 30 хв стало відомо від незнайомих осіб, що транспортний засіб Volkswagen Transporter білого кольору здійснив наїзд на його припаркований автомобіль та покинув місце пригоди;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він 10 травня 2019 року, о 23 год. 30 хв., в м. Бережани Тернопільської області, на вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» із державним номерним знаком НОМЕР_1 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки SUZUKI GRAND VITARA із д.н.з. НОМЕР_2 після чого залишив місце ДТП;

- протоколи про адміністративні правопорушення серії АП2 № 543738, АП2 № 543737 та АП 2 № 543736 від 11 травня 2019 року;

- долучений до матеріалів справи відеозапис, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена у випадку керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, вживав він алкоголь до чи після ДТП, і чи його відмова від проходження на стан алкогольного спяніння в даному випадку є обєктивною ознакою вказаного адміністративного правопорушення, яка необхідною для кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому в матеріалах справи наявний лише відеозапис, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в приміщенні, а не на місці його зупинки чи на місці вчиненого ним ДТП, що також суттєво ускладнює можливості апеляційного суду спростувати доводи ОСОБА_1 про його невинуватість.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена.

Враховуючи відсутність у справі доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в частині визнання його вини за ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції прийшов до висновків про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова Бережанського районного суду Тернопільської обл. від 18 червня 2019 року в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської обл. від 18 червня 2019 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП скасувати частково, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений ним штраф в сумі 10 200 грн. за квитанцією № 64 від 17 липня 2019 р., а також судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. за квитанцією №65 від 17 липня 2019 року.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя