КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1843/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Коляденко Д.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 21 травня 2020 року апеляційну скаргу захисника Горобівського І.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

07 квітня 2020 року постановою судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 11 січня 2020 року, об 11 год. 30 хв., рухаючись Харківською площею у м. Києві, керував автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків. Тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Горобівський І.В. просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі, вказані у постанові обставини нібито скоєного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності на підставі недопустимих доказів, таких як дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, та дані відеозапису з боді-камери поліцейських.

Так, апелянт вказує, що поза увагою суду залишились не доведення поліцейськими факту керування його підзахисного транспортним засобом. Коли поліцейські підійшли до припаркованого автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходився у ньому. Однак останні не зупиняли вказаний транспортний засіб, що свідчить про відсутність такої ознаки як керування транспортним засобом.

Під час розмови з поліцейськими, останні тиснули на ОСОБА_1 , між ними відбулась суперечка, а тому захисник вважає, що останні упереджено поставились до його підзахисного.

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення виявлені у ознаки наркотичного сп`яніння, які нібито були у ОСОБА_1 , не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки поліцейськими не було додано доказів наявності цих ознак. Така ознака наркотичного сп`яніння, як не реагування зіниць очей на світло, взагалі відсутня в закріпленому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 / далі - Інструкція/ переліку.

Також апелянт вважає, що суперечності між часом складання протоколу про адміністративне правопорушення та даними відеозапису, де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння є суттєвими, вказують на безпідставність вимоги поліцейських до його підзахисного проходити огляд на стан сп`яніння. Крім того, протокол не містить відомості про місце його складання, місце вчинення правопорушення, у ньому не вірно вказане місце проживання ОСОБА_1 , відсутня вказівка про місце проживання свідків.

Апелянт вважає, що відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського є неповним, триває лише 24 секунди. З останнього не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, обставини за яких останній відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу захисник також на ту обставину, що поліцейські не надали ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не повідомили в якому саме закладі охорони здоров`я йому пропонується пройти такий огляду, а також не роз`яснили права.

Про допущені численні порушення з боку поліцейських захисником зазначалось і під час розгляду судом першої інстанції, проте належної правової оцінки судом надано не було.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Горобівського І.Г., заслухавши його пояснення з проханням задовольнити подану апеляційну скаргу та не заперечивши проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За правилами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 11 січня 2020 року, об 11 год. 30 хв., рухаючись Харківською площею у м. Києві, керував автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, такими як порушення координації рухів, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. В порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, які підтвердили обставин такої відмови в своїх письмових поясненнях / а.с. 1,2/. Дані відеозапису також підтверджують вищенаведене.

Крім того, апелянт на відеозаписі не заперечує факту керування транспортним засобом, в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно написав, що відмовляється проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з сімейними обставинами та зобов`язується в подальшому не керувати транспортним засобом. Тому доводи захисника про не керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними.

При цьому факт відмови пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заперечується, а пояснюється сімейними обставинами. Доказів нібито незаконних дій поліцейських по відношенню до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника, в тому числі про недопустимість доказів, наявних в матеріалах справи, були предметом детальної перевірки судом першої інстанції. Кожному з вказаних доводів судом була надана належна правова оцінка, яка викладена в мотивувальній частині постанови суду, з якою погоджується й суд апеляційної інстанції.

Тому суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга захисника Горобівського І.В., доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Горобівського І.В. залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук