Справа № 148/1099/20
Провадження № 33/801/746/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Усковою Світланою Едуардівною, на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року адміністративну справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку зі спливом строку, протягом якого можливе накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Не погодившись з цією постановою, 09 вересня 2020 року адвокат Ускова С. Е., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в які просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції закрив провадження у справі, проте не встановив наявність або відсутність вини ОСОБА_1 . Водночас, під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції порушено вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. ОСОБА_1 вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції, призначене на 06 жовтня 2020 року, ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Ускова С. Е., не з`явилися, проте подали до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що не в повній мірі зібрано докази у цій справі.

Оцінивши доводи вказаних заяв, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, а причини неявки в судове засідання неповажними, оскільки ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Ускова С. Е., не навели жодних причин неможливості надання зазначених у заявах доказів до місцевого суду, а тому, з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці заяви до задоволення не підлягають.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 2) вчинення адміністративного правопорушення відбулося 04 лютого 2020 року.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення у відповідності до вимог закону.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо закриття справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки при закритті провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КпАП України суд позбавлений можливості встановлювати вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що суд позбавлений можливості встановлювати вину або невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд відхиляє подані разом з апеляційною скаргою клопотання апелянта про виклик свідків та працівників поліції, про призначення судової автотехнічної експертизи, про призначення судової товарознавчої експертизи та про витребування доказів.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги процесуального закону дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Усковою Світланою Едуардівною, залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук