Справа № 467/512/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянки України, одруженої, не працюючої, зареєстрована і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, -

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_1 29 квітня 2020 року відмовляється від лікування своїх неповнолітніх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим ухиляється від виконання передбаченого ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язку щодо піклування про їх здоров`я, і, відповідно, від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказаних висновків суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як то, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу правопорушення у контексті обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, виходив із такого.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що дійсно має двох неповнолітніх синів, яким у 2016 році діагностували наявність ВІЛ інфекції.

Тоді ж у Миколаївській лікарні їй порекомендували проводити обстеження дітей два рази на рік, але коли останнього разу вона відводила їх на лікарні не пам`ятає.

Так як вона не згода з діагнозом, що встановлений дітям, то розпочне їх лікування лише після його перевірки та підтвердження в іншому лікувальному закладі.

Тож, з`ясовуючи наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та вирішуючи інші питання, що мають значення для правильного прийняття рішення, слід зважати на таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Проте, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Та як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2020 року, який складений у цілому у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому дані, як то, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, положення якого у даному конкретному випадку недотримані, позаяк, норма ч.1 ст. 184 КУпАП є банкетною.

При цьому, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і містить її письмові пояснення.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердила обставини, що відображені у протоколі, надавши в судовому засіданні пояснення, із яких слідує, що вона, будучи матір`ю двох неповнолітніх дітей, ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо піклування про здоров`я дітей, оскільки свідомо не вчиняє дій, які б свідчили про виправлення ситуації, що сталась, зокрема, не забезпечує проходження дітьми обстеження та лікування.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується рядом матеріалів, що додані до протоколу, які, у свою чергу, кореспондуються із відомостями, що містять у ньому, і доповнюють їх, а також її письмовими поясненнями, згідно яких вона не відвела дітей на обстеження, так як 29 квітня 2020 року їй ніхто не телефонував.

Так, із доповідної головного лікаря КНП «Арбузинська ЦРЛ» від 29 квітня 2020 року на ім`я начальника Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області слідує, що діти ОСОБА_1 страждають на хронічне захворювання, яке прогресує, однак, мати відмовляється від проходження дітьми безкоштовного по життєвого лікування, що становить загрозу для їх життя та здоров`я.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, так як вона ухиилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, як то, невжиття заходів щодо лікування двох дітей, їх вік та стан здоров`я, небезпечність діагностованої у них хвороби як для них самих, так і для оточуючих.

У той час, як ОСОБА_1 не працює, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, одружена, має двох дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність у даному, конкретному випадку, згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд не установив.

Тому, з огляду на таке, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 184 КУпАП у виді штрафу, що буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, її особі та ступеню її вини, а також необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самою ОСОБА_1 , так й іншими особами.

При цьому, відсутні підстави піддавати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді попередження, зокрема, з огляду на характер та небезпек учиненого нею правопорушення, як то, остання ухилилась від піклування про здоров`я двох дітей, яким діагностовано небезпечну хворобу.

На підставі ст. 40 -1 КУпАП, з ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір на користь держави, позаяк, її у цьому випадку піддано адміністративному стягненню.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, який належить стягнути на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення з урахуванням норм ст.ст. 287-294 даного Кодексу і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні «Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя І.В. Явіца