ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1138/20 Справа № 186/963/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 його апеляційну скаргу на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

За цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених судом першої інстанції, 24 липня 2020 року о 00 годині 50 хвилин по вул. Кобзаря, буд. №24, м. Першотравенськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем CHERY M11 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна млява мова, почервоніння зіниць очей, від запропонованого водію медичного огляду у встановленому законом порядку на встановлення стану алкогольного сп`яніння, а саме продуття спецпристрою «Драгер» на місці, останній відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, а у протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського. Зазначає, що насправді наполягав на огляді у найближчому закладі охорони здоров`я, а відмовився від продуття Драгеру через наявність сумніву в правильності цього приладу. Незрозумілим є звинувачення у протоколі: у керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходження огляду. Вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, тому він є недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. Посилається на відсутність у матеріалах справи доказів його вини та направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння. Суд залишив поза увагою його усне клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_2 , який був в той день разом з ним в якості пасажира.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляції, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи про незаконність і необґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю вимоги апеляції такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані норми закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 481566 від 24 липня 2020 року, в якому працівником поліції зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, яким підтверджено, що отримавши інформацію, що водій Cherry M11 д.н.з НОМЕР_1 може керувати ним у стані алкогольного сп`яніння, виявили цей автомобіль у м. Першотравенськ, який рухався по вулицям міста та був зупинений по вул. Кобзаря 24, а за кермом якого знаходився ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різький запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова та почервоніння очей), однак на вимогу працівників поліції останній відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими 24.07.2020 року о 01 год. 00 хв. останні підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де засвідчено підписами свідків про відмову водія ОСОБА_1 від огляду.

Ствердження в апеляції, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в медичному закладі та, навпаки, наполягав на цьому, а відмовився від продуття приладу Драгер спростовуються вказаними вище дослідженими судом першої інстанції доказами в їх сукупності і матеріалами справи не підтверджуються.

При цьому, як і в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в поясненнях свідках зазначено обставини, що ОСОБА_1 відмовився пройти від медичного огляду у встановленому законом порядку на встановлення стану алкогольного сп`яніння і жодних зауважень з приводу цього сам ОСОБА_1 не зазначав, а, навпаки, від пояснень в присутності двох свідків відмовився.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не зазначав, що йому поліцейські не пропонували пройти огляд в медичному закладі і не посилався на будь-які порушення з їх сторони щодо запропонованого порядку огляду, зокрема щодо відмови його проходження саме в закладі охорони здоров`я, а не за допомогою приладу Драгер. Натомість, ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, в яких вказав, що відмовився від проходження медичного огляду, оскільки вважає, що його зупинка працівниками поліції була неправомірною.

І така версія ОСОБА_1 вже виникла саме на стадії апеляційного розгляду, що свідчить про намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому це свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти його в закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) таке направлення видається у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а також у випадку забезпечення поліцейським доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв (п.п. 1, 8, 9 Розділу ІІ Інструкції).

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я, при цьому ОСОБА_1 від надання пояснень, отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення відмовився.

Окрім цього, Інструкція, як і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року №1103, не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги, що суд прийняв як докази у справі письмові пояснення свідків, при цьому не допитавши їх в судовому засіданні, у зв`язку з тим, що письмові пояснення можуть бути допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та їх зміст узгоджується з іншими доказами, наявними у справі. Крім того, пояснення свідків між собою суперечностей не містять, будь-яких сумнівів в їх достовірності не викликають.

Твердження апелянта, що суд залишив поза увагою його усне клопотання про допит свідка ОСОБА_5 , який був пасажиром в його автомобілі того дня, не підтверджуються дослідженими матеріалами справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв`язку з чим, твердження ОСОБА_1 про відсутності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Порушень норм процесуального та матеріального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко