ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Тимчук А.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, опікуна малолітньої дитини, офіційно не працевлаштованого, -

УСТАНОВИВ:

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стягнуто зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, вважаючи, що районний суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, наводячи власні доводи на підтримку апеляційної скарги.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 13 березня 2020 року о 12 год. 53 хв. в АДРЕСА_2 , здійснював провадження господарської діяльності, яке передбачено п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч.1 ст.164 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

_____________________________________________________________________________

ЄУНСС: 718/521/20 Головуючий в І інстанції: Мізюк В.М.

Номер провадження: 33/822/182/20 Доповідач: Марчак В.Я.

Категорія справи: ст.164 КУпАП

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи по суті вказаних вимог закону дотримався не у повній мірі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 13 березня 2020 року близько 12 години разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 на своєму автомобілі «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 їхав до м.Кіцмань в лікарню, щоб отримати консультацію з приводу лікування їхньої підопічної малолітньої дитини, яка має хронічні захворювання.

На його автомобілі «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилася фішка з написом «Україна» на жовто-блакитному тлі, яку він використовував для того, щоб їхній підопічний міг впізнати автомобіль, коли його забирали зі школи.

Малолітнього ОСОБА_3 , 2010 року народження, вони з дружиною взяли під опіку після смерті його обох батьків, про що надано відповідні документи. Вказав, що траплялися випадки, коли дитина плутала автомобілі та сідала в чужі транспортні засоби, через що ОСОБА_1 помістив вищевказану фішку на свій автомобіль.

Інспектори з Укртрансбезпеки зупинили його автомобіль саме через наявність вказаної фішки та почали складати протокол за провадження незаконної господарської діяльності з перевезення пасажирів. При цьому, вони не взяли до уваги його пояснення, що він їхав лише зі своєю дружиною, перевезеннями пасажирів не займається, а наявність фішки не означає, що він використовує автомобіль у якості таксі. На місці зупинки, крім його дружини, перебували також інші свідки, однак у них жодних пояснень не відбирали та не встановлювали їх особу. Того дня інспектори Укртрансбезпеки зупинили його вперше, раніше до відповідальності за незаконне перевезення пасажирів не притягався.

Вказав, що суд першої інстанції провів судове засідання без його участі, хоча він з`явився до суду у зазначений день та час, і не взяв до уваги подані письмові пояснення (його особисті і свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0006916 від 13.03.2020 року, складеного старшим державним інспектором відділу державного контролю з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області Кіценом В.П., того ж дня о 12 год. 53 хв. ОСОБА_1 провадив господарську діяльність з перевезення 1 пасажира на таксі ТЗ «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності, яка передбачена п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги ч.1 ст.164 КУпАП (а.с.4).

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що вказаний протокол складено з порушеннями вимог ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі зазначаються прізвища та адреси свідків, у разі їх наявності.

У порушення вказаних вимог, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не вказані відомості про пасажира, якого перевозив ОСОБА_1 .

Більше того, у протоколі останній власноруч зазначив, що віз свою дружину до лікарні, оскільки їхня дитина захворіла.

На переконання апеляційного суду, за наявності такого пояснення, з метою встановлення всіх фактичних обставин справи, посадова особа, яка склала протокол, мала встановити особу свідка-пасажира та її анкетні дані, чого не було зроблено, а судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки.

Не врахував суд першої інстанції і письмові пояснення самого ОСОБА_1 , подані до суду, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які є аналогічними до пояснень ОСОБА_1 . Свідки стверджували, що ОСОБА_1 того дня віз свою дружину до лікарні, а фішка на транспортному засобі є виключно розпізнавальним знаком для підопічної дитини та не свідчить про здійснення пасажирських перевезень.

Вказане підтверджується і дослідженим речовим доказом у суді апеляційної інстанції - фішкою з автомобіля ОСОБА_1 . Остання являє собою предмет білого кольору з наліпками жовто-блакитних стрічок з обох сторін з написом «Україна» всередині кожної зі стрічок. Написів чи позначок, які б свідчили про те, що автомобіль виконує функції таксі, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, передбачає провадження господарської діяльності, зокрема, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 25.04.2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Разом з цим, з довідки, наданої Управлінням Укртрансбезпеки в Чернівецькій області, вбачається, що в Управлінні відсутня інформація про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч.1,2 ст.164 КУпАП (а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 раніше здійснював підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів, відомості щодо раніше виявлених епізодів такої діяльності в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатньо доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що районним судом було не повною мірою досліджено всі фактичні обставини справи, що призвело до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, а справа - закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького В.Я. Марчак

апеляційного суду