Справа №591/816/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/816/232/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 22.01.2020 приблизно о 01:30 год. на автодорозі Суми-Путивль-Глухів керував транспортним засобом марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України та своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2020 року, скасувати, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, просив викликати до апеляційного суду вказаних в протоколі свідків і допитати їх.

В обґрунтування своїх вимог апелянт стверджував, що суд діяв упереджено, порушив його право на захист, оскільки обмежив його право у виборі захисника, відмовив у відеоконференції та фактично змушував відмовитись від захисту. В ході розгляду справи суд перекрутив факти і не правильно виклав їх у своєму рішенні. Апелянт звертав увагу, що його огляд на місці не проводився, огляд йому не пропонували, чим порушено передбачений ст. 266 КУпАП порядок огляду. Також, з моменту виникнення підстав для огляду пройшло більше 2-х год., тому на момент оформлення матеріалів ні огляд, ні відмова від нього не мають сили. Більше того, матеріали справи не містять відомостей про точний час його відмови від огляду. В матеріалах справи не має направлення на огляд, а пояснення свідків є нікчемними, оскільки в них вказано, що він відмовився тільки від медичного огляду. Крім цього, пояснення свідків містять бланкетну форму, заповнені інспектором та мають ідентичний зміст, що ставить їх достовірність під сумнів. Щодо наданих ним письмових пояснень, то факт їх існування ОСОБА_1 не заперечував, однак стверджував що їх надавав поліції виключно під їх погрозою забрати автомобіль на штраф майданчик. Щодо обставин події, то дійсно він рухався на авто, яке занесло, з`їхав в кювет, викликав товаришів щоб допомогли вибратись, а поки їх чекав випив спиртного. По приїзду поліції, останні пропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак підстав для того не було, оскільки спиртне він вживав не будучи водієм та з того моменту минув час для пропонування такого огляду.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та який відмовився від свого клопотання про виклик свідків, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.01.2020 приблизно о 01:30 год. на автодорозі Суми-Путивль-Глухів керував транспортним засобом марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення 22.01.20 року о 01.52 Білопільським відділенням поліції Сумської області було отримане повідомлення , що на 25 кілометрі зі сторони Сум по праву сторону біля Білопільського району в кюветі лежить водій таксі автомобіля Део Ланос синього кольору, можливо в стані алкогольного сп`яніння, водій знаходився в автомобілі.

При виїзді на місце події факт ДТП не підтвердився, було встановлено, що водій автомобіля ЗАЗ ОСОБА_2 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду та приладу ДРАГЕР відмовився в присутності двох свідків, тому на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6, 7), які є належними і допустимими доказами по справі. По при доводи апелянта, підстав їм не довіряти апеляційним судом не встановлено. Пояснення свідків містять їх підписи, які збігаються з підписами свідків в протоколі, який також підписаний самим ОСОБА_1 , що вказує на правильність викладених в протоколі обставин. Більше того, в графі протоколу «пояснення особи, яка притягується до адміністртиавної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказано - «згоден».

Також, матеріали справи містять і письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 5), які спростовують доводи його апеляційної скарги про те, що спиртне він вживав після того, як з`їхав в кювет, оскільки згідно змісту пояснень вбачається, що ОСОБА_1 перебував у знайомих, вживали спиртне, після застілля, близько 01.00 год. він вирішив поїхати додому в м. Суми на власному автомобілі Део ланос, д.н.з. НОМЕР_1 . Сів за кермо, проїжджав у напрямку м. Суми та коли виїхав за с. Синяк, не впорався з керуванням, так як був п`яний, і виїхав в кущі. Потім вимкнув двигун і, через стан алкогольного сп`яніння, ліг спати, бо рухатись не міг. Потім до нього приїхала поліція та допомогла йому виїхати з обочини. В результаті вказаної пригоді тілесних ушкоджень він не мав та нікому їх не завдав. Претензій до поліції не має, зі скаргами до суду та до прокуратури звертатися не буде.

Відповідно до письмової розписки ОСОБА_5 , останній зобов`язується не допускати до керування автомобілем ОСОБА_1 до повного його витверезіння (а.с. 12).

Зазначені обставини частково підтвердив і сам апелянт ОСОБА_2 , та пояснив в ході апеляційного розгляду, що дійсно він 22.01.20, вночі, керуючи автомобілем ЗАЗ, не впорався з керування і з`їхав в кювет. Потім зателефонував знайомим з проханням про допомогу, і поки їх чекав, досить тривалий час, то сильно замерз і випив спиртне. При цьому він вже статусу водія не мав, бо не керував автомобілем. Тому вважає, що складений відносно нього протокол є безпідставним.

З огляду на викладені обставини, та наявні в провадженні докази, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння , встановленим.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі показів свідків вказує, на той факт, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом вчинення даного правопорушення.

Не визнання ним даного факту на думку апеляційного суду вказує на спосіб ухились від відповідальності.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, висновки суду першої інстанції, про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим.

Також, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Щодо доводів апелянта про порушення поліцією порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд визнати їх обґрунтованими не може, оскільки в протоколі, який підписаний ОСОБА_1 , чітко вказано, що той відмовився від проходження огляду у встановленому на те законом порядку, в тому числі і від проходження його за допомогою газоаналізатора Драгер.

Письмові пояснення ж свідків, на які ОСОБА_1 вказує як на не допустимі докази його вини, через те, що в них йдеться виключно про його відмову від проходження огляду в медичному закладі, апеляційний суд не може визнати безпідставними з вказаних на те апелянтом причин, оскільки в них, окрім іншого, вказано, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився в установленому на те законом порядку. Крім цього, цими ж свідками підписано і складений відносно ОСОБА_1 протокол, в якому, як вказувалося вище, йдеться і про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою газоаналізатора.

Твердження апелянта про те, що строк на пропонування йому пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння в 2 години пройшов, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки жодними доказами вони не підтверджуються.

Щодо доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи відомостей про точний час його відмови від огляду, не спростовують встановлених вище обставин, зокрема факту такої відмови.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що пояснення він свої надавав поліції під погрозою поміщення його авто на штраф майданчик, то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки вони прямо спростовуються вказаними поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5), де він чітко вказує, що претензій до поліції немає. Також, в ході апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 не надано суду жодних відомостей про те, що він звертався до відповідних на те органів зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції і що такий факт дійсно мав місце.

Також, апеляційний суд не може погодитись з доводами апелянта в частині порушення працівниками поліції порядку його огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки від працівників поліції не вимагається видача направлення особи на огляд при її категоричній відмові від нього.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції його права на захист, то апеляційним судом встановлено наступне.

Так, 22.01.2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, який до Зарічного районного суду м. Суми надійшов 06.02.2020 року (а.с. 13).

Також в матеріалах провадження міститься ксерокопія договору про надання юридичних послуг від 25 січня 2020 року, який укладений між замовником ОСОБА_1 та виконавцями ФОП ОСОБА_6 та адвокат Бузинарська Діана Миколаївна, місце перебування виконавців -Дніпропетровська область м.Кривий Ріг.

Тобто з січня місяця 2020 року ОСОБА_1 користувався юридичною допомогою, також як свідчать матеріали провадження 21 лютого 2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 і він був ознайомлений з матеріалами справи із застосуванням портативних приладів для фотографування і можливістю робити копії на електронні носії, також він заявив клопотання відкласти розгляд справи з метою формування правової позиції.

Судове засідання відкладено на 05.03.2020 року із сповіщенням учасників справи про його дату і час (а.с. 20). Однак, 04.03.2020 року до суду ОСОБА_1 подав заяву про відкладення слухання справи на іншу дату і надати час для вибору захисника (а.с. 21). Судове засідання відкладено на 19.03.2020 (а.с. 34). З метою забезпечення участі свого захисника в судовому засіданні 18.03.2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового засідання та про призначення відеоконференції із Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг (а.с. 32). Клопотання частково задоволено, слухання справи, в зв`язку з неявкою захисника відкладено на 20.03.2020 року, проведення судового засідання в режимі відеоконференуії відмовлено (а.с. 42).

20.03.2020 року захисник Морозов В.Ю. подав заяву про відвід судді (а.с. 44), в задоволенні якого ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24.03.2020 року відмовлено (а.с. 49).

Судове засідання призначено на 09.04.2020 року (а.с. 50). 08.04.2020 року ОСОБА_1 знову подав клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату (а.с. 51). 09.04.2020 року засідання відбулось, за участі ОСОБА_1 , однак без участі його захисника.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд встановив, що з 25 січня місяця 2020 року ОСОБА_1 користувався юридичною допомогою, ФОП Морозова В.Ю. та адвоката Бузинарської Д. М., місце перебування яких -Дніпропетровська область м.Кривий Ріг.

Крім того, з січня 2020 року по 09 квітня 2020 року (день винесення постанови) ОСОБА_1 заявляв неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав , а саме п`ять разів, і всі ці клопотання суддею були задоволені.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на правову допомогу.

Як вірно послався суд першої інстанції на рішення по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на встановлене, суд апеляційної інстанції вважає, що з дати складання протоколу - 22.01.2020 року і по дату його судового розгляду - 09.04.2020 року як ОСОБА_1 так і його захисник Морозов В.Ю. мали можливість подавати до суду відповідні докази та пояснення на спростування вини ОСОБА_1 , а не демонструвати поведінку, спрямовану на затягування слухання справи. А тому, апеляційний суд з доводами апелянта про порушення судом першої інстанції його права на захист погодитись не може та вважає їх безпідставним і спрямованими на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.