ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/491/20 Справа № 203/3624/19 Суддя у 1-й інстанції - Васіна Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю представників Митниці ДФС Козій І.М, а з іншого боку ОСОБА_1 та його адвоката Маніної М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, приватного підприємця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20976 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень з конфіскацією предметів правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20976 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень з конфіскацією предметів правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської митниці ДФС 84 (вісімдесят чотири) гривні 90 копійок, витрат на зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Як встановив суд, 05.06.2019 в зоні діяльності Київської міської митниці ДФС авіаційним транспортом відповідно до накладної від 01.06.2019 № з Гонконгу від Фірми SHENZHEN OMANAGEMENT GUO TONG LTD (BUILDING 4 ON 5 HU AIDE CUIGANG IND PARK FUYONG TOWN BAOAN. HK) на адресу ОСОБА_1 у експрес-відправленні було переміщено 8 ліхтарів загальною вартістю згідно інвойсу від 30.05.2019 № CI19053002- ОСОБА_2 - 200 доларів США (за курсом НБУ - 5359,02 грн).

В подальшому, 07.05.2019 на підставі митної декларації ТР 81 АА від 06.06.2019 №UA100200/2019/689682, вказаний вище товар автомобільним транспортом було доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС.

07.06.2019 до м/п «Правобережний» ОСОБА_1 подав митну декларацію форми М 16, яка була зареєстрована за №UA110180/2019/585 та заявив вказаний вище товар як: «Обладнання електроосвітлювальне, прилади освітлювальні або візуальної сигналізації, що використовуються на велосипедах: ліхтарі-8шт.».

10.06.2019 співробітники Дніпропетровської митниці ДФС та ОСОБА_1 провели повний митний огляд задекларованих товарів, в результаті якого встановлено, що у зазначеному вище експрес-відправленні знаходиться 8 пластикових коробок з наявним зовнішнім маркуванням на них - SD-47 Sotac DBAL, в середині кожної знаходиться оптичний освітлювальний пристрій (лазерний та інфрачервоний покажчик) з наявним на ньому маркуванням Manufactured by LASER DEVICES. INC серійний номер 23168 вересень 2015 - laser radiation-avoid direct eye exposure, USA з інструкцією DBAL-PL.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК, оскільки не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо найменування оптичних освітлювальних пристроїв (лазерний та інфрачервоний покажчик), вартістю 5359,02 грн., які підлягали обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Також, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання, в якому просить поновити строк на оскарження даної постанови, оскільки про прийняття рішення та накладення стягнення стало відомо лише 11 квітня 2020 року, коли було отримано конверт з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, до цього часу йому було не відомо жодної інформації про стан розгляду справи.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст.467 Митного кодексу України, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення, однак відповідно до протоколу про порушення митних правил, з якого вбачається правопорушення, виявлене правопорушення саме 10 червня 2019 року, а постанова суду винесена 21 лютого 2020 року. Тобто з дня виявлення правопорушення пройшло 8 місяців.

Апелянт зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: дату та місце його складання, а згідно оскаржуваній постанові, факт митного правопорушення підтверджується протоколом про порушення митних правил №0061/11000/19 від 12 травня 2019 року, однак саме подія відбулась 10 червня 2019 року, тобто на 28 днів пізніше.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, остільки митним органом не було надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували, що дії останнього були спрямовані на незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщуваний товар. З протоколу про порушення митних правил, на його думку, неможливо встановити, які дії останнього утворюють правопорушення, передбачене ст.472 МК України, враховуючи те, що при митному оформленні товару було заявлено за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування, кількість, тощо) товар, який підлягав обов`язковому декларуванню при переміщенні через митний кордон України.

В судовому засіданні адвокат Маніна М.А. та Сокур Д.О. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник митниці Козій І.М. виступив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції змінити, в частині призначення покарання, зменшити розмір штрафу до 5359 (п`яти тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 02 коп., оскільки вартість була визначена невірно, за ринковою вартістю, що було зроблено невірно.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справ цієї категорії підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає, за виключенням розміру накладеного штрафу.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи й підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявляння за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями частини 8 ст. 264 МК України, передбачено, що з моменту прийняття органом доходів та зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Цей висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених доказів у справі, яким судом надано належну оцінку, а саме: відомостями з протоколу про порушення митних правил №0061/11000/19 від 12.05.2019 року; митною декларацією; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 10.06.2019 р., а також іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив зазначене вище порушення митних правил за вищевикладених обставин.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, через відсутність будь-яких збитків для держави, то апеляційний суд вважає таку позицію безпідставною, виходячи з такого.

Так, диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. За диспозицією вказаної статті відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за цією нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З огляду на викладене, правопорушення передбачене ст. 472 МК України є правопорушенням із формальним складом та не передбачає обов`язкового настання будь-яких протиправних наслідків, а тому твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад злочину, через те, що ним не спричинено державі будь-яких збитків, є такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що в його діях мала місце помилка, допущена в митній декларації, яка, в силу ст. 268 МК України, виключає його відповідальність за ст. 472 МК України, також є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції, як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності, оскільки із матеріалів справи видно, що при складанні протоколу, щодо нього, ОСОБА_1 пояснив, про те, що не знав, як правильно заповнювати транспортну декларацію, оскільки він вперше отримував даний товар з іншої країни, зазначивши лише в декларації те, що було вказано в накладній та щодо помилки, при заповненні декларації, не заявив відповідних заяв про виправлення помилки, змін до декларації не надавав.

Що стосується доводів в апеляції, про те, що протокол про порушення митних правил датований 12 травня 2019 року, а сама дата виявлення правопорушення зазначене 10 червня 2019 року, та протокол складений з порушеннями, апеляційний суд перевіривши зазначене, приходить до висновку, що помилка в даті носить лише технічний характер, що не може впливати на саму суть правопорушення.

Також, є безпідставним довід в апеляції про те, що даний вид товару не повинен декларуватись, оскільки згідно листа Служби Безпеки України (а.с. 42), належність даного товару відноситься до категорії товарів подвійного використання, в тому числі і як військового призначення. З цього приводу представник митниці пояснив, що пристрій має висвітлювати лазерний пучок довжиною 100-200 м. Тому даний товар підлягає обов`язковому декларуванню у встановленому законом порядку за погодженням з органом СБУ.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, доведена поза розумним сумнівом.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП та ст. 489 МК України не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції вірно врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, однак належним чином не врахував, що відповідно до санкції ст.472 МК України скоєне правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів. Як зазначено в протоколі про порушення митних правил №0061/11000/19, вартість товарів, що переміщувались, згідно інвойсу від 30.05.2019 року №СІ19053002- ОСОБА_3 становить 200 доларів США (за курсом НБУ на час переміщення 5 359,02 грн), тому саме вказану вартість потрібно враховувати під час прийняття рішення про розмір накладеного штрафу.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, підлягає зміні, в частині призначеного покарання, а саме щодо зменшення розміру штрафу з 20 976 грн. до 5359 грн. 02 коп..

Відповідно, лише в цій частині апеляційну скаргу слід задовольнити, змінивши постанову лише в частині розміру накладеного штрафу.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, в частині призначеного покарання,- змінити.

Пом`якшити ОСОБА_1 за вказане адміністративне правопорушення покарання.

Піддати його штрафу у розмірі 5 359 (п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 02 коп.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.