Справа№718/757/20
Провадження№3/718/309/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Кіцмань, Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гірчак Н.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, паспорт № НОМЕР_1 від 08.11.2018 року, із вищою освітою, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, - за ст. 44-3 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

06.04.2020 року, приблизно о 09 год. 50 хв., у АДРЕСА_2 . Кіцмань по вул. Незалежності,1, гр. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою закладу кавового кіоску «Sofi-Coffeе», не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги підпункту 8 пункту 2 Постанови КМУ від 02.04.2020 року №255, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що являється фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність з реалізації виключно кавових напоїв в одноразовій посуді в кавовому кіоску «Sofi-Coffee». У неї, як суб`єкта господарювання, працює найманий працівник як продавець. Кіоск належить їй та розташований в АДРЕСА_3 . В кіоску працює кавова машина, продавець готує каву, чай. Того дня, 06.04.2020 року біля 09 години продавець ОСОБА_2 здійснювала приготування кави та здійснювала торгівельну діяльність, за її вказівкою та дозволом. Продавець забезпечена засобами захисту, використовує одноразовий посуд, скупчення людей не було. Про заборону припинення роботи її закладу вона не знала , ніхто її не повідомляв особисто.

Захисник Гірчак Н.А. вказувала суду на численні порушення працівників поліції під час оформлення адміністративних матеріалів, зокрема на те, що у фабулі правопорушення не розкрита суть правопорушення, не з`ясовано виду діяльності ОСОБА_1 та чи її дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП.

Разом з тим, посилаючись на ст.8 КУпАП, захисник вважала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення з огляду на те, що з 22.05.2020 року дозволено роботу закладів громадського харчування та прийом відвідувачів, тобто пом`якшено умови карантину на підставі останньої редакції Постанови КМУ №211 , яка має зворотну силу та скасовує відповідальність. Просила справу провадженням закрити .

В судовому засіданні допитувався свідок ОСОБА_2 , яка являється найманим працівником продавцем закладу « ІНФОРМАЦІЯ_2 -Coffeе». 19.12.2019 року вона уклала безстроковий трудовий договір з приватним підприємцем ОСОБА_1 , яка використовує найману працю, про працевлаштування як продавця. Пояснила, що 06.04.2020 за вказівкою власниці ОСОБА_1 біля 09 год. вона відчинила кіоск з метою інвентаризації та дезінфекції приміщення. Заклад не працював, знала про заборону на час карантину.

На уточнюючі запитання пояснила, що біля 10 год. до кіоску підійшов невідомий чоловік та попросив виготовити дві кави, за які заплатив кошти. Коли вона продавала напої - прибули працівники поліції.

Судом двічі викликався свідок ОСОБА_3 , який в судові засідання не прибув, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у ній докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідній точності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 186300 від 06.04.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, останній ставиться у провину порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року (у редакції зі змінами від 02.04.2020 №255), установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, у наданому на розгляд суду протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 8 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року (у редакції зі змінами від 02.04.2020 №255), відповідно до якого заборонено до 24 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), крім (серед іншого):

- торгівлі продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, які обов`язково повинні мати прямі контракти з операторами звязку, за умови забезпечення персоналу та відвідувачів засобами індивідуального захисту, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв.метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів;

- торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;

Тобто, вказана постанова КМУ до суб`єктів зазначеної заборони віднесла не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з пунктом 27 ч.1 ст.1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» заклад громадського харчування це ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.

Вищезазначеним Законом також передбачено, що харчовий продукт - речовина або продукт (неперероблений, частково перероблений або перероблений), призначені для споживання людиною. До харчових продуктів належать напої (в тому числі вода питна), жувальна гумка та будь-яка інша речовина, що спеціально включена до харчового продукту під час виробництва, підготовки або обробки (пункт 92 ч.1 ст.1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).

Тобто, аналіз вищезазначеного дає зробити висновок, що продаж кави (як напою, що відноситься до харчових продуктів) у кіоску (що відноситься до закладу харчування) є забороненим у розумінні вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

У відповідності до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Свідоцтва про сплату єдиного податку ОСОБА_1 являється приватним підприємцем з 08.12.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Види діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).

Відповідно до копії Рішення Кіцманської міської ради № 176/8 від 22 серпня 2018 року, надано дозвіл ФОП ОСОБА_1 на виготовлення паспорта прив`язки розміщення тимчасової споруди (кавомата) для провадження підприємницької діяльності по вул. Незалежності, 1 м. Кіцмань, на території Кіцманської ЦРЛ.

Як вбачається із копії безстрокового Трудового договору від 19.12.2019 року, фізична особа підприємець ОСОБА_1 використовує найману працю та уклала трудовий договір із ОСОБА_2 для виконання обов`язків продавця. Із зазначеного договору вбачається, що до повноважень ОСОБА_2 не входить питання припинення роботи суб`єкта господарювання.

З вказаних документів вбачається, що ОСОБА_1 , як ФОП, надано дозвіл на провадження підприємницької діяльності, погоджено розміщення кіоску (кавомату) на території Кіцманської ЦРЛ, ФОП ОСОБА_1 використовує найману працю в своїй діяльності, а отже саме вона є суб`єктом господарювання (посадовою особою) в розумінні ст. 55 ГК України.

Суд бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_2 , оскільки такі співпадають із відеозаписом події та узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи.

Так, свідок-покупець ОСОБА_3 вказує на те, що 06.04.2020 року, приблизно о 09 год. 50 хв., в м. Кіцмань по вул. Незалежності, 1, купив три кави у кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 -Coffeе», які продавець йому продала та за які заплатив кошти.

Разом із тим, згідно диску відео-фіксації події, яка мала місце 06.04.2020 та зафіксована на боді-камери поліцейських, вбачається як свідок - покупець стоїть біля кавового кіоску, який відчинений, очікує на замовлену каву. Продавець ОСОБА_2 готує йому каву 3 штуки, яку через віконце передає, за що отримує грошові кошти. Коли підходять працівники поліції жоден із свідків не заперечує з приводу купівлі-продажу кави.

Свідок-покупець ОСОБА_3 надає аналогічного змісту усні пояснення.

Свідок ОСОБА_2 на відеозаписі поліцейському повідомила, що на роботу вийшла за вказівкою свого керівника.

Таким чином, на думку суду, факт продажу трьох кавових напоїв та прийомом відвідувача закладом громадського харчування «Sofi-Coffeе» зафіксовано, тобто доведено об`єктивну сторону правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом господарювання (посадовою особою), 06.04.2020 не припинила роботу закладу громадського харчування - кавового кіоску «Sofi-Coffeе», що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 1 м. Кіцмань, що призвело до прийому відвідувача в період дії карантину на території України, чим порушила вимоги підпункту 8 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів від 11.03.2020 року №211 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ від 02.04.2020 № 255, що є порушенням правил щодо карантину людей, у відповідності до ст.44-3 КУпАП.

Малозначності в діях ОСОБА_1 суд не вбачає з огляду на те, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено на території Кіцманської центральної районної лікарні в період спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби та оголошеного в державі карантину, що підвищує ризик зараження коронавірусом і становить небезпеку для життя та здоров`я громадян.

Разом з тим, суд не вважає, що чинна редакція Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року про послаблення карантинних обмежень та дозвіл роботи закладів громадського харчування з 22.05.2020 року скасовує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, оскільки остання притягується до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КупАП, а дана норма законодавства є чинною та не скасованою.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, а тому суд вважає за можливе застосувати до неї , як посадової особи, адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нею нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.33-36, 40-1, 44-3, 245, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимогст.307 КУпАП штраф має бути сплачений нею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Суддя: О.І. Мінів