Код суду 233 № 233/1989/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м.Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Барановича, громадянки України, пенсіонерка, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, якій роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення Серії АПР18 426145 від 14.03.2020 року, разом із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого, гр. ОСОБА_1 14.03.2020 року о 13 годині 00 хвилин, знаходячись у торгівельному кіоску, розташованому зліва при вході у ринок «Ювілейний» по вул. Ціолковського м. Костянтинівка, здійснювала торгівлю тютюнових виробів без марок акцизного податку та не маючи на це відповідної ліценції, чим порушила правила торгівлі тютюновими виробами.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що на час обставин встановлених протоколом Серії АПР18 426145 від 14.03.2020 року, вона дійсно, тимчасово, на іспитовому терміні, підпрацьовувала у торгівельному кіоску розташованому по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 її функції входило: зберігання майна та предметів, які знаходяться в приміщенні кіоску. Факт реалізації нею - 14.03.2020 року о 13 годині 00 хвилин, тютюнових виробів без марок акцизного збору та не маючи на це відповідної ліцензії, з приміщення вказаного кіоску, заперечувала у повному обсязі. Право власності та/або користування на приміщення торгівельного кіоску, як і на землю на якій знаходиться кіоск вона не має. Підтвердила, що дійсно, оскільки була налякана психологічно, надала згоду працівникам поліції на огляд приміщення торгівельного кіоску, а також була присутня при складанні протоколу вилучення предметів з зазначеного приміщення. Кому належить об`єкт нерухомості їй не відомо. Кому належить вилучений п/е пакет, в якому знаходились 15 пачок цигарок, пояснити відмовилась. Вказала, що не має державної реєстрації фізичної особи підприємця для одержання будь-якої відповідної ліцензії. Також зазначила, що жодна особа, під час складання адміністративного протоколу, яка б вказала на факт реалізації особисто нею тютюнових виробів, була відсутня, як і відсутні будь які свідки та поняті. Просила врахувати, що є пенсіонеркою, на даний час, отримує мізерну пенсію, ніде не працевлаштована, вину не визнає у повному обсязі та не згодна нести відповідальність за інкриміноване їй правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом….

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи….

За приписами ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи….

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за зазначеною в протоколі частиною 1 ст.156КУпАП, вважаю, що уповноваженою особою на складання протоку не вірно вказана норма закону, оскільки частина перша статті 156КУпАП, за своїм змістом, та змінами внесеними до неї ЗУ №139-IX від 02.10.2019р., передбачає відповідальність за «роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку», а отже після внесених змін, дана норма закону не містить відповідальності за відсутність відповідної ліцензії на здійснення вищезазначеної торгівлі.

Суд, не вправі самостійно змінювати на будь-яку шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП є умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Щодо суті інкримінованого правопорушення та дій ОСОБА_1 в частині «здійснення торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку та порушення правил торгівлі тютюновими виробами»:

Згідно ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мала усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання.

Разом з тим Правила роздрібної торгівлі тютюновими виробами, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 р. заN679/6967, поширюються на всіх суб`єктів підприємницької діяльності на території України незалежно від форм власності, які

пройшли реєстрацію в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, одержану в порядку, визначеному законодавством України.

Однак досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що гр.-ка ОСОБА_1 має статус суб`єкта підприємницької діяльності, який

пройшов реєстрацію в установленому порядку, а тому зазначені правила не поширюються на особу, що не має такого статусу.

Як і не містять матеріали справи будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , особисто та безпосередньо здійснила торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, як і матеріали додані до нього - не містять відомостей та документів, які б підтверджували факт здійснення торгівлі, не зазначено кому проводилась реалізація тютюнових виробів, в якій кількості, за якою ціною, чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти; не надано акту контрольної закупки або письмових пояснень свідків, які б здійснили таку закупку.

Одночасно, слід відзначити, що норми КУпАП не містять положень, які б регламентували проведення огляду приміщень, а до протоколу про адміністративне правопорушення не додано витягу з ЄРДР, в рамках якого міг бути проведений огляд кіоску, як і не додано доказів того, що ОСОБА_1 є власником, орендарем та/або належним користувачем приміщення, щоб до її компетенції входило надання дозволу на проведення огляду працівниками поліції, що загалом ставить під сумнів законність проведення такого огляду.

До того ж санкцією частини першої ст.156КУпАП передбачено застосування додаткового стягнення у виді конфіскації предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, однак, всупереч вимогам ст.256 та ст.265КУпАП протоколи та матеріали не містять жодних відомостей про приналежність гр. ОСОБА_1 вилучених речей, а саме 15 пачок сигарок, які є об`єктом нібито вчиненого правопорушення.

За правилами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тож зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що, в даному випадку, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Разом з тим, зазначаю, що вирішення питання, щодо речових доказів, в рамках виконання матеріалів перевірки Серії ЄО за №3405 від 14.03.2020 року, а саме вилучених відповідно до протоколу вилучення від 14.03.2020 року тютюнових виробів у кількості 15 (п`ятнадцяти) пачок цигарок, які відповідно до квитанції №1607 від 17.03.2020 року, номер книги обліку 32, порядковий номер НОМЕР_1 , знаходяться в КЗРД Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області - неможливо, в зв`язку із незаконною слідчою дією в рамках справи про адміністративне правопорушення та відсутністю відомостей щодо приналежності зазначених предметів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота