ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4075/20 Головуючий суддя І інстанції Харченко А.М.
Провадження № 33/818/760/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Василенко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1976 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 04.03.2020 року о 02 год. 45 хв., керував автомобілем «ВАЗ 21093», державний номерний знаке НОМЕР_1 , в районі будинку № 11, по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія ОСОБА_1 з застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6820» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (А) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову Московського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив його право на захист, вказує, що працівники поліції не зупиняли автомобіль, а підійшли вже до автомобіля, який не рухався. Зазначає, що працівники поліції примушували ставити свій підпис у документах, зі змістом яких він не був ознайомлений. Вважає, що працівники поліції незаконно використовували газоаналізатор Драгер. Вважає, що працівниками поліції протокол складено з порушенням. Також вважає, що акт огляду заповнений працівниками поліції не в повному обсязі. Посилається на невідповідність зазначеної у роздрукованому чеку газоаналізатору Драгер температури повітря тій температурі повітря, яка була на той час. Вказує, що не був згоден із результатом технічного приладу, проте працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, чим порушили вимоги ст.. 266 КУпАП щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав, надавав клопотання про відкладення розгляду справи стосовно нього, а про наявність винесеної постанови дізнався лише отримавши поштою копію постанови 16.05.2020 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Василенко Н.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження у справі закрити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною ця особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були досліджені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався, як на докази його винуватості, на відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), показання приладу Драгер (арк.2), відомості акту на стан алкогольного сп`яніння (арк. 3), рапорт інспектора поліції (арк. 6), а також на відомості відеозапису, який міститься на диску.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатору «Драгер»., за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 2,13 проміле, у присутності двох свідків.

Цей протокол був підписаний ОСОБА_1 власноручно у графі «..Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні), що свідчить про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений із відомостями, зазначеними у цьому протоколі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що в протоколі про адміністративне правопорушення дійсно містяться саме його власноручні підписи.

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою, а дії цієї посадової особи що, його складала в порядку передбаченому чинним законодавством, - ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Отже, твердження апелянта, щодо порушення працівниками поліції порядку складення протоколу не відповідає дійсності та є надуманими, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-як4мим судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що він дійсно погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням газоаналізатору Драгер.

Відповідно до роздруківки результату цього огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (арк. 2) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ним повітрі дорівнював 2, 13 проміле.

З таким результатом ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці.

Також, факт згоди із результатом огляду підтверджується відомостями акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 3), а саме в графі «…з результатами згоден» ОСОБА_1 беззаперечно поставив свій власноручний підпис.

Крім того, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків.

В своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 4, 5) зазначили, що в їх присутності водій автомобіля марки ВАЗ 21093, держаний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 2,13 проміле.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисник не заявляли будь-яких клопотань, в тому числі про необхідність допиту свідків, оспорюючи всі відомості, що зафіксовані працівником поліції у протоколі та на відеозаписі бодікамери, а тому апеляційний суд враховує такі письмові пояснення свідків.

Крім того, відповідно до відомостей, зафіксованих на відеозаписі вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції останній повідомляв працівникам поліції, що керуючи транспортним засобом побачив працівників поліції та на їх вимогу він не порушуючи Правил дорожнього руху України зупинився.

Аналізуючи відомості цього відеозапису суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Василенко Н.М. стверджувала про те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу не був згоден із відомостями, які зазначені в протоколі про що зазначив у цьому протоколі.

Однак, ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що «… Не бил пян», що не узгоджується з сукупністю доказів, які є наявними в матеріалах справи та розцінюються судом, як спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності.

Отже твердження захисника з цього приводу не відповідають дійсності та є суб`єктивними, а тому суд апеляційної інстанції розцінює їх як спосіб захисту.

Також з відеозапису вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням алкотестеру Драгер, а відомості щодо незгоди з результатом цього огляду, або прохання пройти огляд на стан сп`яніння у медичній установі на цьому відеозаписі відсутні.

Згідно диспозиції ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння було достовірно встановлено шляхом використання газоаналізатора «Драгер» за його згодою.

Аналізуючи доводи захисника щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру «Драгер», апеляційний суд не може взяти їх до уваги, оскільки проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння дійсно проводилась зі згоди ОСОБА_1 працівниками поліції, чого він не заперечував в суді апеляційної інстанції. Отримавши результат цього огляду ОСОБА_1 мав право наполягати на проведенні подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Натомість, відомостей щодо незгоди з результатами огляду матеріали справи не містять, останній не заявляв працівникам поліції будь-яких клопотань щодо проведення додаткового медичного огляду або залучення захисника для отримання своєчасної юридичної допомоги, погодившись з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції, у таких умовах, діяли відповідно до закону і склали відповідний матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , в якому зафіксували результати огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників поліції в суді в порядку, передбаченому КАСУ або в інший спосіб, передбачений чинним законодавством, що також свідчить про безпідставність апеляційних доводів щодо незаконності огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно тверджень апелянта щодо несправності газоаналізатора, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер 6820» вбачається, що необхідно зберігати у спеціальному кейсі та можна перевозити любим видом транспорту.

Відповідно до роздруківки газоаналізатора «Драгер» вбачається, що останнє калібрування він проходив 01 серпня 2019 року, а відповідно до інструкції з експлуатації цього приладу вбачається, що таке калібрування слід проводити один раз на рік, тобто на час проведення огляду ОСОБА_1 , а саме 04.03.2020 року, цей прилад був у належному стані.

Що стосується різниці температури в роздруківці газоаналізатора та відомостях метеостанції апеляцій суд зазначає, що працівники поліції перевозили газоаналізатор у салоні службового автомобіля, в якому температурні умови відрізнялись від поточних погодних умов, та відразу використали цей прилад, а тому зазначені розбіжності жодним чином не вплинули на остаточний результат проведеного огляду.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 та його захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є суб`єктивними та апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков