Справа № 199/3009/20
ПОСТАНОВА

іменем України

20.05.2020 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого в КП «Дніпроводоконал», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 07.05.2020 за ст. 44-3 КУпАП, зазначено, що 24.04.2020 близько о 09:56 годині за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 перебував без засобів індивідуального захисту, у скупчені людей більше двох осіб, чим порушив п. 1 та п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, ЄСПЛ в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання строків розгляду справи, визначених ч. 1 ст. 277 КУпАП та, враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання та не подав клопотань про відкладення розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Так, правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Санкція ст. 44-3 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому в контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як слідує з долученого до справи рапорту ст. ДОП СП АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кононова Я.О., 26.04.2020 під час забезпечення правопорядку у зв`язку із жалобними заходами «Радониця» на території цвинтаря по вул. Петрозаводська вул. Сафонова перебував ОСОБА_1 та інша особа без засобів індивідуального захисту. Під час спілкування з ОСОБА_1 на територію цвинтаря під`їхала машина, з якої вийшли чоловік з жінкою та неповнолітнім хлопцем, які перебували в засобах індивідуального захисту. ОСОБА_1 та інша особа підбурювали вказаних громадян до конфлікту та активних дій, чим свідомо заважали роботі співробітників поліції, у зв`язку з чим, з метою уникнення подальшої ескалації конфлікту ОСОБА_1 не було затримано та адміністративний матеріал не складався.

Про те, що ОСОБА_1 був встановлений 26.04.2020, але адміністративний матеріал у відношенні нього не було складено 26.04.2020 також свідчить і рапорт ДОП СП АНД ВП Лазар А. від 26.04.2020.

Отже, з даних рапортів працівників поліції слідує, що відомості про особу ОСОБА_1 були виявлені 26.04.2020, проте протокол про адміністративне правопорушення, в порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, не було складено не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим слід зазначити, що ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Порядок збору і процесуального закріплення доказів в справах про адміністративні правопорушення, визначений зокрема ст.ст. 254-258 КУпАП, а тому, як доказ, протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 456598 від 07.05.2020 є не тільки джерелом доказів, але й є процесуальним рішенням компетентної особи, яка уповноважена його складати, який свідчить про порушення посадовою особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП) та визначає межі судового розгляду, що слідує з вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, тому складення протоколу про адміністративне правопорушення з істотним порушенням вимог ст.ст. 254-258 КУпАП виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 456598 від 07.05.2020, слід дійти висновку, що він складений з істотним порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, враховуючи те, що уповноважений працівник поліції мав реальну можливість дотриматися вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП та скласти даний протокол не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 456598 від 07.05.2020 недопустимим не тільки, як доказу, але і як документа, який визначає межі судового розгляду.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин слід також зазначити, що у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави для винесення постанови про закриття провадження по справі на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко