Справа №538/735/20
Провадження по справі №3/538/277/20
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" травня 2020 р. м. Лохвиця
Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Лохвицького ВП ГУ НП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер невідомий, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),
за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -
До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 для розгляду.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 551096 від 21.04.2020 ОСОБА_1 16.04.2020 перетнув державний кордон України через пункт пропуску "Яготин" Волинської області та відмовився від обов`язкової обсервації, чим порушив умови карантину людей встановлені п. 5 Постанови КМУ від 11.03.2020 року.
Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 16.04.2020, під час перетинання державного кордону України в п/п «Яготин», він підписав інформовану згоду на перебування на карантині (самоізоляції) з 16.04.2020 року по 30.04.2020 року. Від обсервації не відмовлявся, на пропускному пункті ніхто з посадових осіб митниці та прикордонної служби не повідомив про те, що він повинен їхати на обсервацію, натомість дали інформовану згоду на перебування на карантині (самоізоляції), за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яку він підписав. До того ж він додав, що повідомили про повернення до сільської ради та поліклініки. Вважає, що його безпідставно притягують до відповідальності, оскільки умов карантину ним не порушено. Просить суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, та документи, надані ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Однак дані матеріали оформленні неналежним чином, у встановленому законом порядку.
Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст. Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. Статтею 1 указаного Закону визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; обсерватор - спеціалізований заклад, призначений для перебування осіб, які підлягають обсервації, їх обстеження та здійснення медичного нагляду за ними; обсервація - перебування особи, стосовно якої є ризик поширення інфекційної хвороби, в обсерваторі з метою її обстеження та здійснення медичного нагляду за нею. За приписами ст. 29 Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин та відповідні заборони. Так, відповідно до п. 2-3 Розділу Х Прикінцевих положень Закону, тимчасово, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, з урахуванням епідемічної ситуації, можуть бути запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи щодо фізичних осіб. За порушення встановлених обмежувальних протиепідемічних заходів особи несуть відповідальність згідно із законом. Згідно з положеннями ст. 31 Закону обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину. Положеннями п.5 Постанови КМУ установлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на ОСОБА_2 -19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою. Госпіталізація до обсерваторів та/або ізоляторів осіб, визначених у цьому пункті, забезпечується в межах компетенції Міністерством інфраструктури, Міністерством розвитку громад та територій і Міністерством охорони здоров`я. Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. № 262, який визначає механізм організації роботи місць обсервації (ізоляції), їх утримання та госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) осіб, які здійснюють перетин державного кордону. За змістом п. 3 Порядку, керівники обласних, Київської міської держадміністрацій, в т.ч.: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг. Згідно з п. п. 5, 6 Порядку, керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон. МВС, Національна поліція, Національна гвардія забезпечують, в т.ч. охорону публічної безпеки та порядку під час направлення на госпіталізацію осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон. Так, матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду, не містять переліку спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації, куди обов`язково повинен був госпіталізований ОСОБА_1 , даних щодо роз`яснення останньому порядку обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів).
Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16.04.2020 року підписав інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, затверджену постановою Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 №2, в якій надав згоду із запропонованим перебуванням на карантині (самоізоляції), у зв`язку з потенційним ризиком інфікуванням на гостру респіраторну хворобу, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, яка буде відбуватись шляхом його перебування в будинку за адресою: АДРЕСА_2 повідомивши про це Сенчанську сільську раду та поліклініку.
У відповідності з постановою Головного державного санітарного лікаря України № 2 від 21.03.2020 "Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)" запроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.
Постановою Головного державного санітарного лікаря України № 3 від 24 березня 2020 року були внесені зміни до п. 2 вищезазначеної постанови та встановлено, що інформована згода підписується у двох примірниках усіма особами віком від 16 років, які здійснюють перетин державного кордону, крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних, морських та річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад.
Суддею встановлено, ОСОБА_1 в`їжджаючи на територію України прийняв умови і правила проходження карантину та погодився на власну самоізоляцію. Громадянину ОСОБА_1 не повідомлялося про те, що він повинен відбути до місця обсервації.
До того ж матеріали справи не містять письмових пояснення ОСОБА_1 , в яких останній відмовлявся б від обсервації.
На підставі наданих до суду матеріалів, а саме інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, затверджену постановою Головного державного санітарного лікаря України, та те, що відсутні будь які відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від обсервації, у суду є достатньо підстав вважати, що у діях останнього відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, то склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАПсудовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, тому в даному випадку судовий збір не підлягає стягненню з винної особи.
Керуючись ст. 44-3, ст. 247, КУпАП, -
Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Лохвицького районного
суду Полтавської області В.А.Бондарь