Справа № 357/1374/20
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В.,

розглянувши у матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронником першого розряду Білоцерківського міжрайонного відділу УПО в Київській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області Шлапацький О.В., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 3/2020 від 30.01.2020 встановлено, що ОСОБА_1 будучи поліцейським, під час звільнення з посади поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Білоцерківського міжрайонного відділу УПО в Київській області 31.08.2018, після проведення з ним остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню 07.11.2018, зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня коли з ним проведено остаточний розрахунок по грошовому забезпеченню, тобто до 00 год. 00 хв. 07.11.2018.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 подав лише 31.01.2019 о 19 год. 06 хв., тобто через два місяці та двадцять три дні після проведення з ним остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню 07.11.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», а також рішень НАЗК від 10.06.2016 N№ 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088 (зі змінами) та від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), під час припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнав та погодився з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також пояснив, що про необхідність подати декларацію після звільнення знав, однак несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, в зв`язку з необізнаністю у вимогах чинного законодавства, ніякого умислу щодо несвоєчасного подання декларації перед звільненням не мав, розкаювався у вчиненому.

Прокурор Шлапацький О.В. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вважав застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, приходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з наказу Національної поліції України № 22 о/с від 15.02.2017, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Білоцерківського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Київській області.

15.04.2016 ОСОБА_1 прийняв Присягу працівника поліції.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Отже, ОСОБА_1 , будучи старшим сержантом поліції та обіймаючи посаду поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Білоцерківського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Київській області, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Встановлено, що відповідно до витягу з наказу Національної поліції України № 22 о/с від 20.08.2018, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Білоцерківського міжрайонного відділу УПО в Київській області звільнено зі служби в поліції, з 31.08.2018, відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі рапорту ОСОБА_1 від 25.07.2018.

Згідно частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Отже, поліцейський, як суб`єкт декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, має в обов`язковому порядку подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правовi акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти НАЗК, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня офіційного опублікування.

Нормативно-правові акти НАЗК після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, затвердженим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 форми декларації визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті НАЗК через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції 31.08.2018, а остаточний розрахунок по грошовому забезпеченню з ним проведено 07.11.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи поліцейським, під час звільнення з посади поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Білоцерківського міжрайонного відділу УПО в Київській області 31.08.2018, після проведення з ним остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню 07.11.2018, зобов`язаний був подати декларацію, особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня коли з ним проведено остаточний розрахунок по грошовому забезпеченню, тобто до 00 год. 00 хв. 07.11.2018.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 подав лише 31.01.2019 о 19 год. 06 хв., тобто через два місяці та двадцять три дні після проведення з ним остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню 07.11.2018.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів, наданих до адміністративної справи вбачається, що датою виявлення правопорушення є дата відібрання пояснень у ОСОБА_1 , а саме 10.01.2019.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є наступний день після проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню (припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави), тобто 08.11.2018.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час не закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи позицію прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , під час припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, встановлена показами в суді особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 3/2020 від 30.01.2020, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій роздрукованою з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, повідомленням про факт неподання декларації ОСОБА_1 , повідомленням про необхідність подати декларацію, витягами з наказів.

Отже, за наведених обставин, суддя вважає визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ст. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяО. В. Ларіна