Справа № 431/2337/20
Провадження № 33/810/191/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 09 жовтня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 13 червня 2020 року о 21.35 годині на пл. Товарна в м. Старобільську Луганської області, керуючи мопедом Legens без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову, провадження у справі закрити. Вказує про розбіжності зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення встановлених фактичних обставин справи, оскільки суддею в постанові судді зазначено, як те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як й те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. З цього приводу посилається на порушення Інструкції про порядок виявлення у водив транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), оскільки не визначено чи він перебував у стані алкогольного сп`яніння, чи лише з ознаками алкогольного сп`яніння. Також в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді вказані різні назви транспортного засобу, яким він керував - мопед «Logens» та мопед «Logend», відповідно. Зазначає, що йому не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, що не відповідає ч. 2 ст. 254 КУпАП України, а також в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, чи роз`яснювалися йому права і обов`язки. Посилається на неповноту судового розгляду, оскільки в судове засідання не з`явились за викликом суду свідки, котрі вказані в протоколі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В результаті чого в судовому засіданні не було усунуто протиріч в показаннях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка захисту ОСОБА_4 і показань працівників поліції, які є заінтересованими особами. Заперечує про допустимість доказу, на якій послався суддя в постанові, - відеозапис, оскільки його було зроблено на мобільний телефон працівник поліції, який складав протокол, а не на відеореєстратор, що не відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026. Також відповідно до ст. 130 КУпАП з останніми змінами від № 805-ІХ від 16 липня 2020 в редакції від 13 серпня 2020 року, який діє на теперішній час і на час розгляду справи в суді першої інстанції не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційне скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР№ 032793 від 13 червня 2020 року ОСОБА_1 в цей день о 21.35 годині на пл. Товарна в м. Старобільську Луганської області, керуючи мопедом Legens без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому міститься власноручний підпис ОСОБА_1 під відміткою про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже відповідні доводи апеляційної скарги про порушення процесуальних норм в цій частині є надуманими.

Зазначені в цьому протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами: письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими він підтвердив, що керував транспортним засобом, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі про недопустимість доказу, на який послався суддя в постанові, - а саме відеозапис, оскільки його було зроблено на мобільний телефон працівником поліції, який складав протокол, а не на відеореєстратор, як на окрему підставу для скасування постанови судді є необґрунтованими, оскільки вказаний відеозапис не є єдиними та вирішальними доказами, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розбіжності в постанові судді щодо встановленого стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , не мають істотного значення, оскільки останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Так само наведення в протколі про адміністративне правопорушення та постанові судді різних назв транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а саме відмінність у назві в одній літері, може свідчити про описку та не могло вплинути на висновки судді.

Неявка у судове засідання свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, не може вважатися неповнотою судового розгляду, оскільки судом приймались заходи для їх виклику.

Водночас апеляційний суд враховує, що постанова про накладення адміністративного стягнення не містить посилання на доказ винуватості ОСОБА_1 письмові пояснення свідків.

Посилання на зміну редакції ст. 130 КУпАП, після вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення, в контексті підстав для скасування постанови судді та закриття провадження є необґрунтованими.

При цьому апеляційний суд враховує, що Закону України від 16 липня 2020 року № 805-IX, на який є згадка в апеляційній скарзі, не стосується редакції ст. 130 КУпАП.

Водночас необхідно зауважити, що ОСОБА_1 повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП в редакції, що діє під час вчинення правопорушення, що визначено ст. 8 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за статтею ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук