Справа № 165/134/20 Провадження №33/802/234/20 Головуючий у 1 інстанції:Василюк А. В.
Категорія:ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та прокурора Артиш Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Скриннік В.Р. на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, тобто особою, яка згідно п."з", п.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб`єктом декларування і на яку поширюється дія вищевказаного закону, не повідомив про суттєві зміни в майновому стані (20 квітня 2018 року набув у власність автомобіль марки "BMW 3181", 1997 року виготовлення, вартість якого перевищує п`ятдесят прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року), а саме у десятиденний строк з моменту придбання транспортного засобу не подав відповідного електронного повідомлення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, через власний персональний електронний кабінет, чим порушив вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Скриннік В.Р. вважають постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилаються на те, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України не є суб`єктом, який наділений правом перевірки змін у майновому стані суб`єктів декларування, а такими повноваженнями наділене НАЗК. Зазначають, що фактична вартість придбаного автомобіля становила 45 000 гривень, а тому ОСОБА_1 не вбачав підстав для подання змін в майновому стані. Також вказують, що ОСОБА_1 позитивно характеризується, раніше до адміністративної та дисциплінарної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків-інвалідів. Просять постанову судді скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 24 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» від 02.10.2019, який набрав законної сили 01.01.2020, було внесено зміни до ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», відповідно до яких положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до ст.50 цього Закону.

Тобто, в нормі Закону законодавцем чітко зазначено, що положення частини другої цієї статті застосовуються лише до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Таким чином, внесеними змінами до Закону України «Про запобігання корупції» звужено коло суб`єктів, на яких покладено обов`язок повідомляти про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до ст.94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши ч.1 ст.58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Вимогами ч. 1 ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частина друга статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» доповнена абзацом другим згідно із Законом №140-IX від 02.10.2019 року, який набрав чинності 18.10.2019 та відповідно до тексту закону, введений в дію з 01.01.2020.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Тобто, виходячи з вищенаведеного, з 01 січня 2020 року неподання або невчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» перестало бути підставою для відповідальності для осіб, посади яких не відносяться до відповідальних або особливо відповідальних становищ, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків.

Як убачається із матеріалів справи 18.02.2020 ОСОБА_1 був визнаний винним за ч.2 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми Закону.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що на момент винесення місцевим судом постанови щодо ОСОБА_1 від 18.02.2020, було скасовано акт, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, приходжу до висновку, що постанову судді щодо ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження по справі - закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Скриннік В.Р.- задовольнити частково.

Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов