ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Прядко А.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Прядко А.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот)грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять)грн. 40коп.

Відповідно до постанови районного суду, ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, 19 січня 2020 року о 01:23год., керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Руській, 250Б в м.Чернівці з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння повік, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КпАП України.

На вказану постанову адвокат Прядко А.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

ЄУНСС: 725/384/20 Головуючий у 1 інстанції: Вольська-Тонієвич О.В.

НП: 33/822/195/20 Суддя-доповідач: Давній В.П.

Категорія: ч.3 ст.130 КУпАП

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що під час розгляду даної справи, районний суд не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Зазначає, що ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки запропоновано не було, у зв`язку із чим поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння. Вважає, що оскільки водія не відстороняли від керування транспортним засобом, то даний факт в сукупності із іншими доказами по справі свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів. Показання свідків правопорушення не узгоджуються із протоколом, що на думку апелянта свідчить про недостовірність наданих до суду матеріалів. Письмові пояснення свідків, на думку захисника, не можуть братися до уваги, оскільки свідки до суду не викликались і не допитувались судом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Прядко А.І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувавши постанову районного суду, з підстав наведених в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги,апеляційний суд приходить до наступного.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 та адвоката Прядка А.І., яка зводиться до їх відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, а також те, що оскаржувану постанову суду вони у передбачені законом строки не отримували, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску адвокатом Прядком А.І. строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Районним судом при розгляді даної справи по суті, не було дотримано вимоги вказаних законів.

З матеріалів справи вбачається, що районний суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №364683 від 19.01.2020 року, ОСОБА_1 19.01.2019 року о 01 год. 23 хв. в м. Чернівці по вул. Руській, 250Б, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду водій у встановленому Законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч. 1 КУпАП. (а.с.1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду 1 інстанції неможливо погодитися виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи ОСОБА_1 щодо неправомірної зупинки працівниками поліції транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував. Зокрема, ОСОБА_1 стверджував, що його зупинили безпідставно, як і безпідставно склали на нього протокол.

Із відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, який було безпосередньо досліджено судом апеляційної інстанції вбачається, що працівники поліції, зупинивши транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 19.01.2020 року о 01 год. 23 хв. в м. Чернівці по вул. Руській, 250Б, повідомили водію про те, що він керував автомобілем будучи позбавлений права керування транспортними засобами.

При цьому, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Окрім того, із відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, не вбачається, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , порушував будь-які вимоги ПДР України, та які могли бути законною підставою для його зупинки.

Натомість, в матеріалах даної справи міститься копія постанови серії ДПО №738485 від 19.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (п.2.1.а ПДР України). Однак, на думку апеляційного суду, дане порушення ОСОБА_1 не могло послужити законною підставою для зупинки транспортного засобу, яким він керував, оскільки працівнику поліції до моменту зупинки даного транспортного засобу не було відомо, хто саме здійснює керування даним транспортним засобом.

Тобто, на думку апеляційного суду, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити.

Такі висновки апеляційного суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

А тому, враховуючи вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також позицію Верховного Суду з цього приводу, апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі послідуючі вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 , не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 с.т130 КУпАП.

Крім того, викликають сумніви щодо достовірності відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, виходячи із того, що у ньому інспектором було зазначено про підозру знаходження ОСОБА_1 у стані комбінованого сп`яніння (алкогольного та наркотичного). Тоді як, переглядом відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд лише на стан наркотичного сп`яніння.

Також заслуговують на увагу, апеляційні доводи захисника ОСОБА_1 про порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп`яніння, виходячи з наступного.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Поставною Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - Інструкція), Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останньому інспектором було зазначено про підозру знаходження ним у стані, окрім наркотичного сп`яніння, також і алкогольного сп`яніння. Переглядом відеозапису з бодікамер працівників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_1 встановлено, що проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, працівниками поліції ОСОБА_1 не пропонувалось, а відразу запропоновано було проїхати із ними у заклад охорони здоров`я, що є грубим порушенням порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів справи, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і особу не можна притягнути до відповідальності якщо її винуватість не буде доведена поза розумним сумнівом.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд першої інстанції даним обставинам належної оцінки не дав та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 .

За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Прядка А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Прядка А.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Давній