Справа № 296/5741/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Мельник А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , водія,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Шибистюком В.Ю. стосовно ОСОБА_2 02.07.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №141043 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно із вказаним протоколом 02.07.2020 о 10 год 52 хв. в м. Житомир вул.Київське шосе, 31, водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Харків-Колобже» на транспортному засобі S317HdH, НОМЕР_1 , перевозив пасажирів без вдягнутих засобів індивідуальних засобів, що прикривають ніс та рот, водій перебував без засобів індивідуального захисту та не здійснив контроль за використанням засобів індивідуального захисту під час перевезення, чим порушив п.п.3.1 та 3.7 Постанови КМУ № 392 зі змінами КМУ 500 від 17.06.2020 та 211 КМУ 11.03.2020, за що ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП розглядає справу у його відсутність.

Захисник адвокат Кметик Я.С. у судове засідання з`явився та зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №141043 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП складено з порушенням норм КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, оскільки було виправлено місяць складення протоколу, тому є не належним доказом. Крім того, при ознайомленні з записом, неможливо встановити факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 без вдягнутих засобів захисту, що підтверджує факт відсутності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.

При складанні адміністративного протоколу працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується відсутністю таких дій працівників поліції при огляді запису затримання ОСОБА_1 .

Таким чином, просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника Кметика Я.С., дослідивши та оцінивши матеріали адміністративної справи суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Вина особи, яка притягається до відповідальності має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд чинним законодавством не передбачено.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст.7 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків, потерпілих, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо.

В порушення вказаних норм у протоколі не вказано свідків правопорушення, хоча судячи із відеозапису працівників поліції у автобусі було багато людей, які могли б бути свідками у разі вчинення водієм правопорушення.

Окрім того, у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, зокрема у п. 7 розділу II зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Однак в порушення вимог Інструкції інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Шибистюком В.Ю. допущене виправлення у графі зазначення дати складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у місяці «07».

Крім того, у графі зазначення місця реєстрації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано неповну назву вулиці («вул. Ше»).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є банкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

З наданого суду протоколу слідує, що ОСОБА_1 порушив п. 3 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020.

Пункт 3.1 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 ( зі змінами внесеними постановою КМУ № 500 від 17.06.2020 р., що набрали чинності 22.06.2020) передбачає, що на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Проте, у відповідності до підпункту 7 пункту 3 даної Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 ( зі змінами внесеними постановою КМУ № 500 від 17.06.2020, що набрали чинності 22.06.2020) на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення.

Згідно ст. 29 Закону України № 586-VI від 24.09.2008 «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Докази про те, що ОСОБА_1 є саме автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником (суб`єктом господарювання) у матеріалах справи відсутні.

Крім того, на переглянутому у судовому засіданні відеозаписі, наданому працівниками поліції, відсутнє фіксування факту перевезення ОСОБА_1 пасажирів без вдягнутих засобів індивідуального захисту ним самим чи пасажирами, яких він перевозив.

Таким чином, обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тому суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.44-3, п.1 ст.247, ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Суддя А.В. Мельник