Справа №461/8526/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши заяву судді Галицького районного суду м.Львова Романюка В.Ф. про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Галицького районного суду м.Львова Романюка В.Ф. надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 працював у Галицькому районному суді м.Львова на посаді судді.

Зважаючи на те, що вищевказана обставина може поставити під сумнів об`єктивний та неупереджений розгляд вищевказаної справи, суддею Романюком В.Ф. було заявлено самовідвід від розгляду даної справи.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 19.10.2020 року справа передана судді Зубачик Н.Б. для вирішення питання про самовідвід судді Романюка В.Ф.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КпАП України законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Оскільки положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, з метою додержання принципу законності, є необхідність у застосуванні принципу a simile (за аналогією) до найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Статтею ст.75 КПК України визначений перелік підстав відводу судді, зокрема і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4 ч.1).

Відповідно до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Згідно положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами статті 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Тим самим, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розгляду справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Достеменним є факт того, що ОСОБА_1 тривалий час працював у Галицькому районному суді м.Львова на посаді судді, відтак мав службові стосунки з суддями Галицькому районному суді м.Львова, зокрема суддею Романюком В.Ф.

Таким чином, з метою уникнення будь-яких сумнів в об`єктивності та упередженості судді Романюка В.Ф. при розгляді вищевказаної справи, недопущення порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий суд та ухвалення у справі об`єктивного рішення, заява ОСОБА_2 про самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1, 2, 7, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву про самовідвід судді Романюка В.Ф. від розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - задоволити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Зубачик Н.Б.