КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання Бендюжик Ю.А.

захисників Сучкова О.С., Невчаль Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника Сучкова Олександра Сергійовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Сучков О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 без його належного виклику в судове засідання. Зазначає, що ОСОБА_1 жодних смс-повідомлень про дату, час та місце розгляду справи не отримував, заяви про згоду оповіщати його через смс-повідомлення не надавав. Про прийняте судом рішення ОСОБА_1 стало відомо з ЄДРСР, коли постанову було оприлюднено, тобто 21.12.2019.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що судом допущено неповноту з`ясування всіх обставин справи, зокрема судом не взято до уваги відсутність доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того захисник вважає, що суд не перевірив правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надав належної оцінки письмовим поясненням свідків, та виніс постанову не від імені судді, який розглядав справу, а від імені суду.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.10.2019 о 13 год. 10 хв. В м.Києві по вул. Ольжича, 42, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що кваліфіковано судом, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд апеляційної скарги його захисника не з`явився, направивши до суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд існуючих апеляційних вимог без його участі. Із врахуванням думок захисників, які підтвердили, що ОСОБА_1 не бажає приймати участі особисто в судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснювати розгляд наявних апеляційних вимог існуючим складом.

Першочергово судом вирішено заявлене в межах апеляційної скарги клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом першої інстанції дану справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , тоді як він не писав заяву про його сповіщення шляхом направлення смс-повістки, що свідчить про його неналежне повідомлення судом про розгляд справи, а також враховуючи, що апеляційну скаргу стороною захисту подано в межах десятиденного строку з часу, коли їм стало відомо про прийняте судом рішення (оприлюднення постанови в ЄДРСР), приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, викладене апелянтом в апеляційній скарзі, за даних обставин підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, їх пояснення, вирішивши заявлені клопотання, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА-00035, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд керується наступним.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №260412 від 22.10.2019 ОСОБА_1 ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан сп?яніння.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адмніправопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення.

Однак, в порушення зазначених положень закону, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про суть вчиненого правопорушення, оскільки в ньому не зазначено від проходження огляду на стан якого сп?яніння (наркотичного, алкогольного, чи вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) відмовився ОСОБА_1 .

Натомість, формулювання протоколу «у встановленому законом порядку», не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КУпАП та Розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 №1452/735 (далі ? Інструкція).

Так, відповідно до п.12 вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Разом з цим з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.10.2010 вбачається, що вони були свідками того, як водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірки для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», що не передбачено чинним законодавством у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

При цьому, в пояснення спочатку було вказано «погодився», а потім закреслено і зверху написано «відмовився».

Поміж тим, наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА-00035 також не містить відомостей про те, який порядок проходження огляду пропонується ОСОБА_1 і який саме огляд пропонується пройти.

До того ж вказаний відеозапис не може бути визнаний достатнім доказом на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, оскільки фрагмент запису триває лише 45 с. і, в порушення п.5 Розділу 2, п.п.2 Розділу 7 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018, відеозйомка була перервана.

Крім того слушними є також і доводи захисника стосовно того, що матеріали справи містять направлення ОСОБА_1 до КМКЛ «Соціотерапія» на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, протоколом ОСОБА_1 ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим вказане направлення є неналежним доказом у справі.

Інших доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено не було і матеріали справи не містять.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена у поза розумний сумнів, то оскаржувана постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що постанова винесена не від імені судді, а від імені суду - є неспроможними, оскільки судове рішення виноситься суддею, який діє від імені суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника Сучкова Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 - задовольнити, поновивши строк і прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу захисника Сучкова Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 про визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 761/43258/19

Апеляційне провадження № 33/824/760/2020

Суддя у першій інстанції - Осаулов А.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.