Справа №702/150/20
Провадження №3/702/61/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження

19 травня 2020 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем судового засідання Шевчук О.А., за участі адвоката Маргаряна А.Д., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 : не з`явився, розглянув матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює ПП «Дорожстрой», проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №396303 від 19.02.2020 ОСОБА_1 , 19.02.2020 о 22 год 18 хв по вул. Соборна м. Монастирище, керував автомобілем ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальсноіт ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП в судовому засіданні не є обов`язковою.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 вину по протоколу про адміністративне правопорушення не визнає, оскільки на той момент коли до нього під`їхали працівники поліції він не керував транспортним засобом. Крім цього, поліцейськими не надано докази щодо переслідування даного транспортного засобу. Надано відео з нагрудної камери самої розмови з ОСОБА_1 , але відео з зафіксованим фактом керування транспортним засобом не надано. ОСОБА_1 не визнавав факт вчинення ним адміністративного правопорушення під час складення протоколу, заперечував факт керування ним транспортним засобом, що підтверджується розмовою записаною з нагрудної камери поліцейського. Така ж сама позиція в ОСОБА_1 залишилась і на сьогоднішній день. ОСОБА_1 не може бути визнанний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він працює в Монасти рищенському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. 19.02.2020 здійснюючи потрулювання м. Монастирище, поряд з розважальним закладом «Спорт-бар», помітили автомобіль ЗАЗ. Близько 22 години 20 хв даний автомобіль рухався по вул. Соборна та в ньому не було освітлено задній державний номерний знак. В зв`язку з цим було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. Автомобіль вони зупиняли за допомогою проблискових маячків. В подальшому біля АЗС «Гонта» автомобіль зупинився і вийшов водій ОСОБА_4 . Від водія було чути запах алкоголю. ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на алкоголь, водій відмовився. Після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування ними були запрошені поняті. Поняті були запрошені вже в той момент коли автомобіль стояв і не рухався. Згідно пояснень понятих вони бачили, як поліцейський автомобіль включив проблискові маячки, але хто саме був за кермом вони не бачили. Потім йому було запропоновано проїхати в медичний заклад, так як він на місці не бажав пройти тест. В медичному закладі було проведено освідування і складено адміністративний протокол. В ході їх розмови ОСОБА_1 не визнавав того факту, що він керував автомобілем. Запис руху автомобіля ОСОБА_1 , його зупинки та підтвердження керування автомобілем саме ОСОБА_1 відсутній.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що він разом з ОСОБА_6 приїхали в м. Монастирище у справах і в них приблизно о 17-18 годині поламався транспортний засіб. Вони зупинилися на виїзді з м. Монастирище, поблизу заправочної станції. За кермом автомобіля був ОСОБА_4 , який після того як автомобіль поламався телефонував друзям та просив допомоги в буксируванні транспортного засобу. На станції вони перебували тривалий час, оскільки чекали знайомих, які б відбуксирували транспортний засіб. Спиртні напої ОСОБА_4 в його присутності не вживав. Разом з тим, він відлучався до працівників станції з приводу можливості перебування їх автомобіля на території заправочної станції, купував там воду, можливо вживав спиртні напої. Приблизно о 22 годині до них під`їхав автомобіль патрульної поліції. На момент коли до них під`їхали працівники поліції їх автомобіль стояв на узбіччі, не на дорозі. Працівники поліції попросили ОСОБА_7 надати документи. ОСОБА_4 запитав працівників поліції про причину вимоги надати документи. Після цього працівники поліції самостійно відкрили автомобіль, взяли барсетку та витягли ключі із замка запалювання. Працівники поліції запропонували ОСОБА_4 продути прибор, на що він не відмовився, але запитав яка причина продувати прилад. Працівники поліції намагалися привести в рух автомобіль, але це їм не вдалося. Потім працівники поліції забрали ОСОБА_7 і від`їхали, але куди саме вони їздили сказати не може. На місці працівники поліції запитували в ОСОБА_7 чи він керував даним автомобілем, ОСОБА_4 їм повідомив, що вони не рухалися, автомобіль стояв, оскільки був в несправному стані.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, диск з відеозаписом події, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суддя вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена та виходить з наступного.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, яка згідно із наданим статтею 9 КУпАП визначенням адміністративного правопорушення є його обов`язковою складовою.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 із змінами і доповненнями водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, ( затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 3, 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно п. 16 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02.2020 ОСОБА_4 перебував в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю. Згідно даного висновку ОСОБА_1 від підпису категорично відмовився (а.с. 2).

Наявність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02.2020 відносно ОСОБА_7 , з зазначенням результатів такого огляду, суперечить даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396303 від 19.02.2020, відповідно до яких зазначено про порушення ОСОБА_6 п.2.5. ПДР України, а саме його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до абз. 3, 4 п. 27 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Тобто, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови, про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду у справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18 від 18.07.2019.

Cудом було досліджено відеозаписи, на яких зафіксовано обставини складання адміністративного матеріалу, та з одного з яких, зокрема з назвою 0000000__0262В вбачається, що поліцейський ОСОБА_8 підійшов до автомобіля, який не рухався, стояв. Відеозапис датований 19.02.2020 22:19:05.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні ст. 251 КУпАП, які б об`єктивно вказували на безпосереднє керування ОСОБА_6 19.02.2020 о 22:18 год транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суддя вважає, що пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які отримані працівником поліції 19.02.2020 не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення. Вказані свідки на виклик суду не з`явилися, постанова про їх привід в судове засідання не виконана (постанова ВС у справі №560/751/17 від 27.06.2019).

Суддя вважає, що лише самі покази працівника поліції, який безпосередньо приймав участь в оформленні матеріалів адміністративної справи та який допитаний в судовому засіданні в якості свідка, не може з достаменністю свідчити про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, доказів на спростування показів свідка ОСОБА_5 , який безпосередньо допитаний в судовому засіданні, попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, в частині того, що станом на 22 годину 19.02.2020, тобто на момент коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і транспортний засіб з 17-18 години був в несправному стані, судді не надано.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 (Заява N 16437/04 ) повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 43).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю крім іншого за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням того, що в матеріалах справи не міститься жодних належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 , 19.02.2020 о 22 год 18 хв по вул. Соборна м. Монастирище, керував автомобілем ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю із ротової порожнини, зважаючи при цьому на заперечення ОСОБА_7 щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суддя вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі № 702/150/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя Н.В. Мазай