Пр.№3/756/5616/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянина України, уродженця Черкаської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т АН О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №132607 вбачається, що 10 серпня 2020 року, близько 23 год. 10 хв., водій ОСОБА_1 рухаючись по перехрестю проспекту Г. Сталінграда та вул. О. Архипенка в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 , під час об`їзду перешкоди, а саме автомобілю «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 13.3 Правил Дорожнього руху України.

Крім того, 10 серпня 2020 року, близько 23 год. 10 хв., водій ОСОБА_2 рухаючись по перехрестю проспекту Г. Сталінграда та вул. О. Архипенка в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_4 , під час перестроювання з лівої смуги руху в праву не надав дорогу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил Дорожнього руху України.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 147382, 10 серпня 2020 року о 23 год. 10 хв., водій ОСОБА_2 , будучи обмеженим в праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 42208690, рухався по перехрестю проспекту Г. Сталінграда та вул. О. Архипенка в м. Києві та керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що виїжджав на перехрестя, де організовано круговий рух, рухався в другій смузі та повертав наліво на це перехрестя. В лівій смузі рухався автомобіль «Мерседес», який рухався прямо по пр-ту Героїв Сталінграду і завчасно не перестроївся в іншу смугу та не надав перевагу йому у русі, хоча він наближався з правого боку. Вважає, що його вини у порушенні ПДР немає.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав частково, щодо своєї вини у вчиненні ДТП не заперечував. Заперечував проти притягнення до відповідальності за ст.126 КУпАП, посилаючись на те, що про встановлення обмеження не знав, копії постанови державного виконавця не отримував.

Заслухавши пояснення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 ним порушено вимоги п. 13.3 ПДР України, а саме під час об`їзду перешкоди він не дотримався інтервалу дистанції.

З п. 13.3 ПДР України вбачається, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно п. 10.3 ПДР України вбачається, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Зі схеми місця ДТП та пояснень водіїв вбачається, що водій транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 здійснював виїзд на перехрестя, де організовано круговий рух, в той час як водій транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_4 рухався у лівій смузі дорожнього руху та мав намір рухатись прямо. При цьому для останнього автомобілю саме транспортний засіб «Volkswagen» був перешкодою для руху, що знаходилась з правого боку і за умови несвоєчасного перестроювання він мав надати йому перевагу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

В свою чергу вина ОСОБА_2 у вчиненному правопорушенні за ст. 124 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Тобто, особа не зобов`язана доказувати свою невинуватість і її поведінка вважатиметься правомірно, доки не буде доказано зворотне.

У Рекомендації No R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Вказане правило є нічим іншим, як складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість.

Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Формулювання диспозиції вказаної статті дає змогу дійти висновку про те, що дане правопорушення має бути вчинене умисно, тобто особа, яка обмежена у праві керування транспортними засобами, знаючи про встановлення такого обмеження, порушує його, керуючи транспортним засобом.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо того, що ОСОБА_2 був обізнаний про постанову державного виконавця про обмеження його у праві керування транспортними засобами.

Всі сумніви в даній справі суд тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності у зв`язку з чим вважає правильним закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.33,34,35,40-1,124,247,283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, піддавши його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко