Провадження № 3/761/7014/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участі секретаря судового засідання Вергелес Л.В., прокурора Дяченка В.П., захисника Богатиренко О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали в справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 47-01/_78_/20 від 04.08.2020 року, який надійшов на розгляд суду від Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду судді Господарського суду м. Києва, будучи, згідно підпункту «Ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та, згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону з урахуванням внесених змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 року, несвоєчасно 01.06.2020 року, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим, на думку органу, що уповноважений на складання протоколу, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП - а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що вона знала про обов`язок подання декларації, до 01.06.2020 року та умислу не подавати щорічну декларацію за 2019 рік у неї не було. Так, ОСОБА_1 зазначила, що 29.05.2020 року вона через погане самопочуття звернулась до Олександрівської клінічної лікарні до лікаря невропатолога, про що надала відповідні письмові докази, а саме Консультативне заключення від 29.05.2020 року. Після чого, ОСОБА_1 кілька днів перебувала вдома та лікувалася. Зазначила, що вона протягом тривалого часу страждає на періодичні мігрені, у зв`язку із чим, час від часу вимушена проходити обстеження та приймати ліки, дана обставина підтверджується наданою копією Ультразвукового дуплексного сканування від 30.05.2008 року. Так, 31.05.2020 року, ОСОБА_1 не зважаючи на головний біль, почала заповнювати декларацію за 2019 рік. Під час заповнення декларації кілька разів система «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» при спробах подати декларацію виникали системні помилки. Після чого, ОСОБА_1 вирішила зберегти чернетку своєї декларації та прийняти ліки, маючи намір продовжити спроби подати декларацію. Разом із тим, після прийняття ліків, ОСОБА_1 заснула, оскільки прийняті нею ліки мають побічну дію - сонливість. Таким чином, декларацію за 2019 рік, ОСОБА_1 змогла відправити лише 01.06.2020 року о 09 год. 54 хв.. Вважала, що дані обставини, зокрема подання декларації 01.06.2020 року, свідчать про відсутність наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, та просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки декларація була подана вчасно та умислу на не подання такої декларації у ОСОБА_1 небуло.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є підставою для визнання винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думки захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Так, відповідно до Указу Президента України Порошенка П.О. від 22.04.2019 року № 159/2019 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Господарського суду міста Києва.

Таким чином, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування зобов`язана була подати щорічну декларацію, за минулий 2019 рік.

Згідно з відомостями з Реєстру, таку декларацію за минулий 2019 рік ОСОБА_1 подала 01.06.2020 року о 09:54 год.. Також, з даного Реєстру вбачається, що заповнення декларації ОСОБА_1 розпочала 31.05.2020 року о 16 год. 19 хв., про що зазначала ОСОБА_1 в своїх поясненнях. При цьому, слід зауважити, що усі дії пов`язані з поданням декларації, ОСОБА_1 вчинила з 1 комп`ютера, оскільки в наданому Реєстрі ІР-адреса не змінювалася, що підтверджує пояснення надані ОСОБА_1 ..

Так, встановлюючи кінцевий строк для подання декларації після звільнення за минулий рік, Закон України «Про запобігання корупції» та КУпАП не визначив норм щодо порядку обчислення такого процесуального строку.

З цього приводу слід звернути увагу на те, що адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за своєю правовою природою є найбільш наближеним до кримінального правопорушення та відрізняється лише ступенем суспільної небезпеки. З цих підстав можна зробити висновок, що за відсутності відповідного регулювання нормами КУпАП, за аналогією закону мають бути застосовані саме норми Кримінально - процесуального закону.

Такі норми закріплені у ст. 115 КПК України, яка передбачає, що при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Матеріалами справи доведено, що декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік було подано ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 01.06.2020 року о 09 год. 54 хв..

При цьому останній день, для подання відповідної декларації особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік, а саме 31.05.2020 р. до 00:00 год., був вихідним днем (неділя).

У зв`язку із зазначеним суд, при вирішенні даної справи суд керується положеннями ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також суд приймає до уваги пояснення особи, а саме те, що ОСОБА_1 не мала реальної змоги подати декларацію через її поганий стан здоров`я протягом 29-31.05.2020 року.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що декларація особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік ОСОБА_1 була своєчасно подана до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки закінчення строку для її подання припало на неробочий день, а тому останнім днем такого строку слід вважати наступний за ним робочий день, яким було 01 червня 2020 року.

Доводи прокурора в тій частині, що у ОСОБА_1 не було ніяких перешкод подати таку декларацію раніше, суд не приймає як належні, оскільки остання не позбавлена права подавати відповідну декларацію в останній день такого строку та в той період мала проблеми зі здоров`ям та проходила лікування.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що остання мала умисел на несвоєчасне подання щорічної декларації за 2019 рік, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а саме роздруківкою Реєстру, в якому чітко зазначено, що остання подала декларацію з особистого електронного кабінету на сайті НАЗК ОСОБА_1 01.06.2020 року об 09 год. 54 хв..

Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки остання правдиво подала щорічну декларацію за 2019 рік.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного вище, керуючись ст.ст. 33, 38, 40-1, п.1ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 172-6, 268, 278, 283, 284, 289, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя А.В.Трубніков