Справа № 490/252/20 Головуючий у першій інстанції Гречана С.І.
Провадження № 33/812/162/20 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 та його захисників Лемешко О.В., Драненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника ОСОБА_1 Драненко Віктора Володимировича

на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, номер облікової картки платника податків невідомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, 30 грудня 2019 року о 01 годині 20 хвилин, співробітники патрульної поліції по вул. 6 Слобідська біля буд. №10 в м. Миколаєві, зупинили автомобіль марки Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . У зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка не відповідає обстановці, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі ПДР), про що співробітниками патрульної поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 286409.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 Драненко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена без врахування та дослідження всіх фактичних обставин справи, а зібрані у справі докази є неналежними та недостатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вказаному адміністративному правопорушенні.

Також вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи неправильно застосував норми матеріального права, надав невірну оцінку доказам, допустив численних процесуальних порушень, чим позбавив ОСОБА_1 конституційного права на справедливий та неупереджений судовий розгляд.

Зазначає, що суд не забезпечив участь ОСОБА_1 у судовому розгляді, не повідомив його належним чином про дату та час судового засідання, та в порушення вимог статті 268 КУпАП розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим позбавив його права на захист. Також судом не встановлено всіх обставин справи, перелічених у статтях 247, 280 КУпАП, чим порушено норми процесуального права України.

Вважає, що працівниками поліції не було дотримано порядку направлення особи на стан сп`яніння та висновок працівника поліції про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованим.

Крім того, апелянт зазначає про порушення допущені під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, поняті до участі не залучалися, акт огляду працівниками поліції на місці не складався, до протоколу не долучався, спеціальні технічні засоби для виміру концентрації алкоголю в крові не використовувались, направлення на обстеження не виписувалось, доказів відмови водія від проходження огляду не надано і до протоколу не долучено.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи не існує підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння не підтверджено у встановленому законом порядку. Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286409, 30 грудня 2019 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 по вул. 6 Слобідська біля буд. № 10 в м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка не відповідає обстановці. В присутності двох свідків, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та за частиною 1 статті 130 КУпАП є підставою адміністративної відповідальності.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив: «пояснення надам в суді, обставини не відповідають дійсності, викладені невірно в частині відмови».

Факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водночас, свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначив, що запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 не відчував. На його думку поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці, оскільки він нервував у зв`язку з затриманням. На прохання адвоката надати прилад для визначення стану сп`яніння, прилад не був наданий.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом не керував, а вийшов з дому до свого автомобіля за ліками та йому було незрозуміло звідки біля автомобіля з`явились працівники поліції та чому вони вимагали від нього пред`явити посвідчення водія, а проходження огляду на стан сп`яніння йому ніхто не пропонував, а тому він від такого огляду не відмовлявся.

Між тим, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії БД № 286409 (а.с. 8).

З вказаного відеозапису, дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що його автомобіль рухався в темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла. На вимоги працівника поліції надати посвідчення водія ОСОБА_1 своє посвідчення не надав, та вимагав пояснити в чому полягало порушення ним ПДР під час керування автомобілем. Крім того, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Також, з відеозапису видно, що у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 надати посвідчення водія, останній був затриманий працівниками поліції, про що складено протокол АА № 096077 про адміністративне затримання від 30 грудня 2019 року, та доставлений у службове приміщення Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, де і був оформлений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 286409 у присутності двох свідків.

При цьому, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, водію було роз`яснено, що в разі його відмови пройти такий огляд, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Однак ОСОБА_1 відмовився.

До того ж, в поясненнях ОСОБА_1 , які він особисто надавав в протоколі про адміністративне правопорушення, в письмових поясненнях наданих до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, жодного разу не заперечувалось керування ОСОБА_1 автомобілем.

Отже, зважаючи на пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, дані з відеозапису та пояснення свідків, суд ставиться критично до твердження водія ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а також пояснення надані ним в судовому засіданні апеляційного суду, про те, що він не керував транспортним засобом, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

За такого, зміст протоколу про адміністративне правопорушення та наведені показання свідків щодо суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису з нагрудної камери поліцейського, здійсненому працівником поліції під час вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення .

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП)

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а поліцейськими не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються дослідженими у справі доказами.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286409 від 30 грудня 2019 року, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозапису з нагрудної камери поліцейського, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не було зазначено в протоколі як доказ, а тому цей відеозапис не може вважатись доказом по даній справі, на підставі висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а та від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, не можуть бути прийняті судом, оскільки у справах, які переглядались Верховним Судом, порівняно з даною справою, наявні різні фактичні обставини. Зокрема, Верховним Судом зроблено висновок щодо належності оформлення постанов по справам про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в порядку, передбаченому статтею 283 КУпАП. По даній же справі дослідженню підлягає порядок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачений статтею 256 КУпАП

В апеляційній скарзі захисник Драненко В.В. також посилався на те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286409, працівниками поліції не було проведено огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, не складено та не додано до протоколу відповідний акт огляду, а також не оформлено направлення водія на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу.

Проте, з цими доводами апелянта погодитись не можна.

Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція №1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (далі Порядок).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС (пункт 5 Порядку).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (частина 4 статті 266 КУпАП, пункт 9 Інструкції №1452).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Отже, із системного аналізу положень статті 266 КУпАП, Інструкції №1452 та Порядку вбачається, що акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння оформлюється працівником поліції в разі погодження водія на такий огляд. Якщо водій від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився, то за його згодою поліцейський має скласти направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

В разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або проведення огляду у закладі охорони здоров`я складається протокол про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у відповідному закладі охорони здоров`я, у поліцейських були відсутні підстави для складання акту огляду на стан сп`яніння або оформлення направлення на такий огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно відмовили захиснику надати спеціальний технічний засіб для проведення огляду ОСОБА_1 близько 3 години 30 грудня 2019 року, є необґрунтованими.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виражається, зокрема, у такій формі: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад такого правопорушення є формальним.

Отже, з моменту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, склад такого правопорушення є закінченим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286409, оформлення його почато о 1 годині 45 хвилин 30 грудня 2019 року у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, з часу відмови ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, в його діях є закінчений склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Тому, подальше клопотання адвоката про проведення такого огляду, немає правового значення.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 в порушення статті 268 КУпАП, не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки апеляційним судом забезпечено право ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні та надання особистих пояснень, а також публічний розгляд справи за участі його двох захисників. Тому судом апеляційної інстанції вказаний недолік розгляду справи, допущений судом першої інстанції, усунуто.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Драненко Віктора Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський