Код суду 233 № 233/2383/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області заяву про самовідвід судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелоти А.В., -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2020 року в провадження Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №096123 від 07.05.2020 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

15.05.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення визначено головуючим суддею Орчелоту А.В.

15.05.2020 року суддя Орчелота А.В. заявив про самовідвід від розгляду зазначеної справи, враховуючи те, що ОСОБА_1 є його знайомим, він має з ним дружні стосунки з дитинства, тому цей це може викликати розумні сумніви в учасників судового розгляду у його об`єктивності та неупередженості.

Вивчивши надані матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення клопотання про відвід судді, який розглядає справу, тому вважаю за необхідне застосувати аналогію закону.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презумується, поки не доведено протилежного.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне задовольнити заявлену суддею Костянтинівського міськрайонного суду Орчелотою А.В. заяву про самовідвід.

Керуючись Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 7, 245, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелоти Артема Володимировича про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Орчелоту А.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №233/2383/20, провадження №3/233/1032/2020).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Леміщенко