Номер провадження: 33/813/978/20
Номер справи місцевого суду: 615/438/20
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 », посвідчення водія НОМЕР_1 від 06.03.2018 р, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155019 від 31.03.2020 року встановлено, що 31.03.2020 року о 10:45 год. на автомобільній дорозі М-03 429 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Midlum д.н.з. НОМЕР_2 , у якого на задній осі були встановлені шини з різним малюнком протектора. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.4.5 Г Правил дорожнього руху, за яке настає відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2020 року та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своїх вимог щодо скасування постанови зазначає, що на даний час в Біляївському районному суді Одеської області не розглянута справа, яка пов`язана з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що працює водієм та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружина перебуває у декретній відпустці. Рішення районного суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами позбавляє його родину можливості на отримання доходу.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 18.09.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Однак, суддя районного суду не дотримався вищевказаних норм закону та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Так, за диспозицією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Згідно п. 31.4.5 (Г) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155019 від 31.03.2020 року, відповідно до якого 31.03.2020 року о 10:45 год. на автомобільній дорозі М-03 429 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Midlum д.н.з. НОМЕР_2 , у якого на задній осі були встановлені шини з різним малюнком протектора. Правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.4.5 Г Правил дорожнього руху, за яке настає відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення, а саме в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення», ОСОБА_1 зазначив, що в Біляївському районному суді Одеської області перебуває справа щодо оскарження ним постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, рішення по справі не прийнято.

Районним судом ці обставини не було взято до уваги, оскільки, як зазначено в постанові суду першої інстанції, рішення по справі не ухвалено, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП від 25.02.2020 року не скасована.

Суд, пославшись на постанову серії ЕАК №2155879 від 25.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП не надав їй належної оцінки, не зупинив провадження до розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, апеляційним судом було зроблено запит до Біляївського районного суду Одеської області щодо надання відомостей щодо розгляду справи №496/994/20, відповідно до якої ОСОБА_1 оскаржується постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

З наданої відповіді районного суду вбачається, що дійсно в провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області Дранікова С.М. знаходилася адміністративна справа №496/994/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

10.08.2020 року по зазначеній справі було винесено рішення, яким оскаржувана ОСОБА_1 постанова скасовані і зазначене рішення набрало законної сили - 27.08.2020 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та не перевірив доводи ОСОБА_1 та дійшов помилкового висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду в діях ОСОБА_1 встановлено відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 3 (три) місяці - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов