Справа №: 307/1949/20
Провадження № 3/307/802/20
П О С Т А Н О В А

24 вересня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адмiнiстративнi правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Молнар В.І. 08 липня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , 02 липня 2020 року, в с. Топчино, по вул. Центральній, керував автомобілем Камаз 5511, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9. "а" Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02 липня 2020 року, приблизно до 16 години, він їздив по с. Топчино за кермом автомобіля Камаз. Після 16 години він вживав алкоголь, і за кермом автомобіля Камаз їздив його батько ОСОБА_2 , а він сидів збоку в якості пасажира. Ввечері, коли автомобіль стояв на узбіччі дороги по вул. Центральній в с. Топчино, прийшли працівники поліції та спитали хто є власником автомобіля, на що він відповів, що являється власником автомобіля. Після цього, працівники поліції запитали його, чи він їздив сьогодні за кермом автомобіля, на що він відповів, що їздив до моменту вживання алкоголю, а після того як вживав алкоголь, за кермом автомобіля їздив його батько. Однак, працівники поліції сказали йому разом з батьком ОСОБА_2 проїхати в лікарню для проходження медичного огляду. На його зауваження, що він після вживання алкоголю не керував автомобілем, і взагалі автомобіль стоїть припаркований на узбіччі дороги, і ним ніхто не керує, не реагували. Через одну годину після проходження медогляду ОСОБА_2 , за результатами якого він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції сказали пройти медичний огляд йому, за результатами якого він перебував в стані алкогольного сп`яніння, і після цього на нього склали протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що він не керував автомобілем, та сказали його підписати, а в разі відмови підписати та визнати факт перебування в стані сп`яніння, у нього заберуть автомобіль та поставлять на штрафмайданчик.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 02 липня 2020 року, після 16 години, він їздив в с. Топчино за кермом автомобіля Камаз, а ОСОБА_1 їздив з ним в якості пасажира. Ввечері, коли автомобіль Камаз, на протязі не менше 30 хвилин, стояв на узбіччі дороги, оскільки були проблеми з проводкою автомобіля, до них під`їхали працівники поліції, спитали хто є власником автомобіля, на що він відповів, що власником автомобіля є ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції спитали в ОСОБА_1 , чи їздив він за кермом автомобіля, на що останній відповів, що їздив, але після того як вжив алкоголь, за кермом автомобіля їздив ОСОБА_2 . Незважаючи на це, працівники поліції відвезли його та ОСОБА_1 в лікарню для проходження медогляду. За результатами медогляду він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак через годину, за вказівкою поліцейських, провели медогляд ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та склали на нього протокол, незважаючи на те, що він не керував автомобілем. Крім цього зазначив, що, по сусідству з ним проживає сім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якими у нього неприязні відносини, і вони постійно пишуть на його сім`ю різні безпідставні скарги.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. "а" п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Так, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 наявний рапорт працівника поліції про те, що надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , згідно якого, 02 липня 2020 року, о 18 год. 14 хв., ОСОБА_6 , в с. Подішор, вул. Ігова, на автомобілі Камаз, їздить у нетверезому стані. Заявник знаходиться в м. Хуст, від пояснень відмовився.

Із рапорту працівника поліції Стан В.Ф. вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_7 02 липня 2020 року, о 19 год. 34 хв., в м. Тячів, вул. Подішов, їздить в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, в цьому ж рапорті зазначено, що ОСОБА_1 02 липня 2020 року, близько 19 год., в с. Топчино, по вул. Центральній, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно протоколу огляду місця події від 02 липня 2020 року (огляд розпочато о 20 год. 30 хв.), по вул. Центральній в с. Топчино, розміщений автомобіль Камаз НОМЕР_2 .

Із пояснення ОСОБА_8 від 02 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 02 липня 2020 року, близько 19 години, по вул. Ігова, керував автомобілем Камаз на великій швидкості, поводив себе неадекватно.

Згідно пояснень ОСОБА_9 від 02 липня 2020 року, ОСОБА_1 02 липня 2020 року, близько 19 години, керував автомобілем Камаз на великій швидкості, поводив себе неадекватно.

Із пояснення ОСОБА_10 від 02 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 02 липня 2020 року, близько 19 години, на думку ОСОБА_10 , перебуваючи в нетверезому стані, по вул. Ігова, керував автомобілем Камаз на великій швидкості, поводив себе неадекватно.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 липня 2020 року, який був проведений о 22 год. 50 хв. ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою видалення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 липня 2020 року, який був проведений о 23 год. 20 хв., вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Судом не беруться до уваги рапорти працівників поліції, які приймали повідомлення по службі 102, оскільки в даних рапортах є розбіжності щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, а саме в одному рапорті зазначено с. Подішор, а в іншому м. Тячів та с. Топчино. Крім цього, дані рапорти лише підтверджують про наявність повідомлення про ймовірне вчинення правопорушення, однак не підтверджують його факт. Також слід зазначити, що згідно одного з рапортів, заявник ОСОБА_5 знаходився в м. Хуст, тобто не міг бути очевидцем подій, що зазначені в його телефонному повідомленні, і відмовився від дачі пояснення.

В протоколі огляду місця події від 02 липня 2020 року (огляд розпочато о 20 год. 30 хв.) зазначено, що по вул. Центральній в с. Топчино, розміщений автомобіль Камаз НОМЕР_2 , однак жодних відомостей про те, хто ним керував та коли саме, він не містить, а тому не може бути доказом керування ОСОБА_1 даним автомобілем.

Суд критично розцінює покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є ідентичними за змістом, та які з слів ОСОБА_2 , перебувають з ним в неприязних відносинах. Крім цього, сам факт направлення працівниками поліції ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, спростовує їх покази в частині того, хто керував автомобілем.

Суд намагався перевірити покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом їх безпосереднього допиту, однак вони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання для дачі показів не з`явилися.

Працівник поліції Молнар В.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, доказів на спростування показів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також розбіжностей в рапортах, що долучені до матеріалів справи, не подав.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 02 липня 2020 року, в с. Топчино, по вул. Центральній, керував автомобілем Камаз 5511, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Крім цього слід зазначити, що поліцейський Молнар В.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , взагалі не встановив час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Також, слід зазначити, що згідно п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема рапортів та пояснень свідків, ОСОБА_1 нібито керував автомобілем 02 липня 2020 року, приблизно о 18 19 годинах (в протоколі час вчинення не встановлений), а для проведення медичного огляду він був направлений лише о 22 год. 45 хв., цього ж дня, а сам огляд проводився о 23 год. 20 хв., тобто більше ніж через чотири години з моменту виявлення відповідних підстав.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що у справі відсутні будь-які докази, яким би підтверджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко