Справа № 450/434/20 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/521/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, з участю Дубініна Р.В., представника потерпілої Шала Р.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Згідно постанови суду 20.01.2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 в приміщенні Ліцею № АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало в висловлюванні нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

На підтримання своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що судом першої інстанції справа розглянута неповно та не об`єктивно, зокрема відсутні докази на те, що він висловлювався нецензурною лайкою до ОСОБА_2 , крім того суд не допитав свідків, про допит яких було заявлено клопотання, не було призначено експертизи на предмет заподіяння ОСОБА_2 шкоди психічному здоров`ю.

Розглянувши матеріали справи № 450/434/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, представника потерпілої Шала Р.М., який заперечив проти апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Однак, як у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №525936 від 05.02.2020 року, так і у постанові суду відносно ОСОБА_1 не зазначено об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема не вказано жодної кваліфікуючої ознаки, що передбачені у диспозиції статті, що ставиться у провину ОСОБА_1 .. Натомість як у протоколі, так і у постанові вказано, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, проте така кваліфікуюча ознака домашнього насильства у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП відсутня.

З викладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що існує обґрунтований сумнів того, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, оскільки самі по собі висловлювання нецензурною лайкою можуть бути доказами як мінімум двох ознак психологічного насильства, як от погрози чи образи, проте жодна із цих кваліфікуючих ознак домашнього насильства, що передбачені диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ставиться у провину ОСОБА_1 ..

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №450/434/20 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.