П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіднні в залі суду, матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , виконуючого обов`язки генерального директора ТОВ «Компанія Идеал Груп», за ч. 3 ст. 41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №РВ8257/1463/АВ/П/ПТ від 15 вересня 2020 року, виконуючий обов`язки генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Идеал Груп» ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 14 вересня 2020 року за адресою: вул. Короленка, буд. 5 м. Рівне, допустив порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме,порушив вимоги ч. 1 ст. 21 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України - з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладено трудові договори, а також допущено цих осіб до роботи без укладення трудових договорів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Луцюк М.І. вказав, що висновки контролюючого органу про допуск до роботи осіб без укладення трудових договорів ґрунтуються на припущеннях. Між ТОВ «Компанія Идеал Груп» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 укладені цивільно-правові договори, які не регулюють процес трудової діяльності, а спрямовані на отримання певного матеріального результату.Крім того, приміщення, в якому проводилось інспекційне відвідування не знаходиться ні у власності, ні в користуванні ТОВ «Компанія Идеал Груп».Інспекційне відвідування було проведене за відсутності керівника товариства, а примірник протоколу про адміністративне правопорушення, який був вручений для ОСОБА_1 , взагалі не містить прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Просив долучити до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію довідки №06-135 від 28.09.2020 року, копію наказу №11 від 25.08.2020 року про надання відпустки, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , копію протоколу про адміністративне правопорушення №РВ8257/1463/АВ/П/ПТ від 15 вересня 2020 року, копія акту інспекційного відвідування №РВ8257/1463/АВ від 14.09.2020 року, копію пояснень ОСОБА_3 , копію пояснень ОСОБА_2 , копію письмових пояснень ОСОБА_6 . Посилаючись на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що свідчили б про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 41 КУпАП та порушення контролюючим орган під час проведення інспекційного відвідування порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, просивзакрити провадження по даній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Луцюка М. І., всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із положеннями статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно дост. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, полягає у фактичному допуску до роботи працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Принциповою умовою в даному випадку є наявність між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншою особою саме трудових правовідносин.

Частиною першою статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Вимоги щодо змісту протоколу встановлені частиною першою статті 256 КУпАП, відповідно до якої, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Примірник протоколу про адміністративне правопорушення №РВ8257/1463/АВ/П/ПТ від 15 вересня 2020 року, який був вручений для ОСОБА_1 ,не містить прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В примірнику протоколу, який Управління держпраці в Рівненській області надало в суд, вказана інформація внесена рукописним способом.

Зі змісту акту інспекційного відвідування №РВ8257/1463/АВ від 14.09.2020 року вбачається, що воно було проведене за адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «Компанія Идеал Груп» в офісі 207 по вул. Короленка, 5 місто Рівне.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою ТОВ «Компанія Идеал Груп» є Рівненська обл., Костопільський р-н, місто Костопіль, вулиця Сонячна, будинок 53.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №225628381 від 25.09.2020 року, відомості про належність ОСОБА_1 на праві власності АДРЕСА_2 , відсутні.

Зі змісту довідки №06-135 від 28 вересня 2020 року вбачається, що між Рівненським інститутом Київського університету права НАН України та ТОВ «Компанія Идеал Груп» не укладено договорів оренди приміщень за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказ від 01.09.2020 №747, а також направлення від 01.09.2020 №601-Н/09-27 не містять будь-яких інших адрес для здійснення інспекційного відвідування, окрім адреси місцезнаходження ТОВ «Компанія Идеал Груп» у м. Костопіль. Будь-які докази здійснення ТОВ «Компанія Идеал Груп» господарської діяльності за адресою: місто Рівне, вулиця Короленка, 5 офіс 207, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 11 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Як вбачається зі змісту акту інспекційного відвідування №РВ8257/1463/АВ від 14.09.2020 року, інспекційне відвідування в ТОВ «Компанія Идеал Груп» було проведено у присутності виконуючого обов`язки генерального директора ОСОБА_1 у період з 01.09.2020 12:12 год. по 14.09.2020 16:55 год.

Відповідно до наказу виконуючого обов`язки генерального ТОВ «Компанія Идеал Груп» №11 від 25 серпня 2020 року, ОСОБА_1 була надана частина щорічної основної відпустки з 31 серпня 2020 року по 13 вересня 2020 року.

У період з 29.08.2020 року по 07.09.2020 року включно ОСОБА_1 не перебував на території України, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 . З актом перевірки останній ознайомився 23 вересня 2020 року, про що свідчий його особистий підпис.

Таким чином, інформація, що міститься в акті інспекційного відвідування не відповідає фактичним обставинам справи. Інспекційне відвідування було проведене з порушенням законодавства у сфері здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, за відсутності керівника суб`єкта господарювання або особи, уповноваженої керівником.

До акту інспекційного відвідування начальник Управління Держпраці в Рівненській області додав копію договору про надання послуг, укладеного між ТОВ «Компанія Идеал Груп» та ОСОБА_2 22 червня 2020 року та копію договору про надання послуг, укладеного між ТОВ «Компанія Идеал Груп» та ОСОБА_3 26 серпня 2020 року.

Пунктом 1.1. вищевказаних договорів встановлено, що Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати якісно наступні послуги: Створення та публікація в мережі Інтернет оголошень (з текстовими та графічними матеріалами) щодо купівлі-продажу визначеного Замовником Об`єкта нерухомості, прийом телефонних дзвінків від зацікавлених у придбанні Об`єкта нерухомості потенційних покупців, супровід потенційних покупців в ході огляду Об`єктанерухомості з наданням інформації про Об`єкт нерухомості, а Замовник зобов`язаний оплатити Виконавцеві надані ним послуги.

Договори про надання послуг укладені щодо двох окремих об`єктів квартири АДРЕСА_4 , та житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_5 відповідно.

Пунктами 1.3. договорів встановлено, що Виконавець надає послуги (виконує роботу) на свій ризик, самостійно організовує надання послуги та не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.

Послуги надаються виконавцем з використанням власних номерів телефонів і засобів стільникового зв`язку, оргтехніки, транспортних засобів та витратних матеріалів, вартість використання та зносу яких Замовником не відшкодовується (пункт 1.4. договорів).

Укладені договори про надання послуг є дійсними та не оспорюються сторонами або іншими зацікавленими особами.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що вказані особи не мали наміру укладати трудові договори з ТОВ «Компанія Идеал Груп`у зв`язку із зайнятістю власними справами. Винагороду вони отримували в залежності від результату наданої послуги.

Щодо інших двох осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то акту інспекційного відвідування не містить інформації на підставі яких документів встановлювались їх особи. Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ТОВ «Компанія Идеал Груп» укладено ідентичний договір про надання послуг з ОСОБА_6 , однак він не був долучений контролюючим органом до протоколу.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що останній є студентом, працювати по трудовому договору не має можливості і бажання, так як багато часу витрачає на навчання, допомогу батькам по господарству (вони проживають в сільській місцевості).

Висновок Управління держпраці в Рівненській області про те, що метою вказаних договорів про надання послуг є не отримання певного матеріального результату, а процес організації трудової діяльності, послуги носять постійний характер та надаються від імені товариства і в офісному приміщенні, що знаходиться в користуванні ТОВ «Компанія Идеал Груп» не відповідає фактичним обставинам справи та спростований іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Будь-які інші дані, що свідчили б про виконання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 роботи за певною посадою, професією, зокрема, надання послуг, які носять постійний характер, від імені товариства на робочому місці, створеному для них ТОВ «Компанія Идеал Груп», встановленням товариством режиму роботи для даних працівників та підпорядкування їх внутрішньому трудовому розпорядкуу матеріалах справи відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП. Таким чином, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного належного та допустимого доказу вчинення останнім протиправних дій, зазначених в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов"язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь. В розумінні вказаного положення, стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» являється те, що недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол та інші докази, які додані до протоколу, не містять достатніх та належних обґрунтувань, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП. Враховуючи це, провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя. -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.