Справа №463/6265/20
Провадження №3/463/1390/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, приватного підприємця, проживаючої: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що гр. ОСОБА_2 25.06.2020р. о 16:00 год., будучи ФОП « ОСОБА_1 » що за адресою АДРЕСА_2 здійснювала діяльність закладу харчування всупереч п. 17 та 18 протоколу № 40 ТЕБ та НС ЛМР, чим вчинила порушення умов карантину.

ОСОБА_2 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в останнє судове засідання не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляд справи повідомлялась належним чином. Попередньо, скерувала до суду письмові заперечення, у яких зазначає, що не здійснювала протиправних дій. Натомість, обставини, про які згадується у протоколі про адміністративне правопорушення належним доказами не доведені. Просить справу слухати у її відсутності. Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП вважаю можливим розглянути справу у її відсутності.

Вивчивши матеріли справи, вважаю, що у притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП слід відмовити виходячи з наступного.

Пунктом 17 Протоколу № 40 позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій ЛМР від 24.06.2020р. дозволено роботу закладів громадського харчування, фітнес-центрів та спортивних залів з кількістю відвідувачів до 10 осіб за умови дотримання встановлених санітарних вимог в умовах продовження карантину. Термін з 25.06.2020р.

Крім того, відповідно до п. 18 Протоколу № 40, на керівників закладів громадського харчування фітнес-центрів та спортивних залів покладено обов`язок забезпечити проходження тестування ОСОБА_3 всіх працівників підпорядкованих закладів. Термін до 26.06.2020р.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з поданих матеріалів, єдиними доказами інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є рапорт працівника поліції Герича А.М., а також складений ним же протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, свідки правопорушення згідно протоколу відсутні.

Під час розгляду адміністративної справи № 161/5372/17 (постанова від 29.04.2020р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював правові висновки, згідно яких роз`яснив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Відтак, пояснення особи, яка склала адмінпротокол не можуть бути доказами вчинення адмінправопорушення.

Під час розгляду іншої адміністративної справи № 524/5741/16-а (постанова від 20.05.2020р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював ще один правовий висновок, відповідно до якого роз`яснив, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у справі яка розглядається ДОП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області рядовий поліції Герич А.М. спочатку склав рапорт про порушення ОСОБА_1 умов карантину, а після цього на основі свого ж рапорту склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, що не відповідає згаданим вище висновкам Верховного Суду.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статей 283 і 284 КУАП у постанові, серед іншого, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Аналогічні положення закріплені в ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заперечуючи винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 вказала, що порушень не допускала.

Водночас, виходячи з встановлених обставин ДОП Личаківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 взагалі не вживав жодних заходів, пов`язаних із збиранням доказів вчинення інкримінованого правопорушення та навіть не встановив свідків правопорушення, хоча очевидно, такі повинні були бути, адже суть інкримінованого правопорушення власне полягала в тому, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 17 Протоколу № 40, за яким заклади громадського харчування працюють з відвідувачами в кількості не більше 10 осіб.

В свою чергу, суддя, діючи об`єктивно та безстороннього не буде збирати цих доказів з власної ініціативи.

Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, з врахуванням положень ст. 62 Конституції України та практики ЄСПЛ приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про відсутність в її діях події та складу інкримінованого правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С. І.