Справа №583/158/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 33/816/171/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання - Сітало Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду справу про адміністративне правопорушення № 583/158/20 за апеляційною скаргою захисника КУДІНА О. М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника - адвоката Кудіна О. М.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник КУДІН О. М. просить скасувати постанову судді та закрити справу, оскільки ОСОБА_1 безпідставно зупинений поліцейськими поза маршрутом їх патрулювання, час та місце зупинки т/з в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі відрізняються, а під час руху автомобіля не можливо виявити ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, копія акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не вручена, а в протоколі відсутні відомості про технічний засіб, на який здійснювалася відео фіксація. Також вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння і не уповноважував захисника Діброву К. Ю. на розгляд справи у його відсутність, а суд не допитав свідків правопорушення.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2020 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керувати всіма видами т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, 10.01.2020 в 00:05 ОСОБА_1 в м. Охтирка на вул. Батюка, 26 керував т/з Ауді А6 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 в судове засідання 21.05.2020 не з`явився і клопотання про відкладення розгляду справи не надав, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цієї особи.

Вислухавши на попередньому судовому засіданні доводи ОСОБА_1 і доводи захисника Кудіна О. М. на підтримку апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 351838 від 10.01.2020, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода) і від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

? письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в лікарні, а також відмовився надавати письмові пояснення, підписувати протокол, отримувати його копію та тимчасовий дозвіл на право керування т/з;

? актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.01.2020, відповідно до якого такий огляд не проводився;

? відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого після зупинки поліцейськими т/з Ауді д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому стороною захисту не заперечувався факт наявності двох інших осіб при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки протирічать доказам у справі.

З аналогічних підстав апеляційний суд не може прийняти до уваги й показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, так як ці показання не відповідають фактичним обставинам, що зафіксовані відео реєстратором поліцейських.

Є необґрунтованими та не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги захисника про незаконність розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки останній у передбачений законом спосіб повідомлений про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився і клопотання про перенесення розгляду справи не надав, внаслідок чого суддя суду першої інстанції правильно розглянув справу без його участі, що узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 був вільний у виборі захисника, а клопотання захисник Діброва К. Ю. про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 надав суду добровільно і у межах своїх повноважень, наданих йому ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність відомостей про технічний засіб, на який здійснювалась відео фіксація правопорушення, і як наслідок недопустимості цього доказу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано як працівниками поліції, так і судом.

Не заслуговують на увагу також і доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зупинки т/з, оскільки вони не відповідають дійсності, а з відеозапису подій убачається, що підставою для зупинки т/з Ауді д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 стала несправність підсвічування номерного знаку, що не заперечувала сторона захисту.

Відсутність у справі направлення водія на огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я лише свідчить про небажання водія пройти такий огляд, оскільки відповідне направлення видається працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я, а не особі, яка керувала т/з із ознаками алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про патрулювання поліцейськими поза визначеним маршрутом не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи та у будь-якому разі наявність цього факту не надає особі, яка керує т/з право ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, протокол розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи також дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, тому постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2020 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.