Дата документу Справа № 333/2578/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2578/20 Головуючий в 1 інст. Піх Р.С.
Провадження №33/807/655/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю: ОСОБА_1 представника-адвоката Панченка Б.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 23.05.2020 о 19 год. 00 хв., в Запорізькій області, Запорізькому районі в смт. Малокатеринівка, в садовому товаристві «Пруди», водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 23.05.2020 о 19 год. 00 хв. в Запорізькій області, Запорізькому районі в смт. Малокатеринівка, в садовому товаристві «Пруди», водій ОСОБА_1 автомобілем AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не витримав безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки виїхав за межі полоси для руху транспортних засобів та скоїв наїзд на перешкоду, а саме сітку та стовпи огорожі. Постраждалих не має, чим порушив п.п. 12.1, 12.3 Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1

звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що 23.05.2020 він не керував транспортним засобом, протокол при ньому не складався, працівники поліції не надавали протокол для підпису на місці складання, тому адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи у зв`язку з наступним. Так, з пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Вказує, що свідки в направленні не зазначені і копію йому не надавалася. Крім того, положення ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 7 липня 2016 року) скасовано Законом № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 720-ІХ від 17 червня 2020 року), отже оскільки акт, який встановлює адміністративну відповідальність скасовано, то провадження у справі підлягає закриттю. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , представника - адвоката Панченка Б.М., свідка ОСОБА_4 , перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушеннях підтверджується відомостями, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення серії ОБ №063045 від 23.05.2020 та серії ОБ №063046 від 23.05.2020 р., направленням на огляд, схемою ДТП від 23.05.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відеозаписом події адміністративного правопорушення 23.05.2020 року.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, в суді першої інстанції були допитані свідки, які вказали на ОСОБА_1 , як на водія, який керував транспортним засобом AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що в травні місяці 2020 року він відпочивав на дачі с/т «Пруди», близько 17-00 години йому подзвонив приятель та повідомив, що відбулося ДТП, постраждала жінка. На місці ДТП він побачив автомобіль Аudi, в якому знаходилися двоє молодих чоловіків. За кермом знаходився ОСОБА_1 , в руках тримав пляшку з пивом, чоловік був у стані алкогольного сп?яніння, виходити з машини відмовився. Автомобіль мав пошкодження з боку водія. Свідок забрав у ОСОБА_1 ключі від автомобіля, щоб він більше нікуди не поїхав. Після чого довго чекали поліцію.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні вказувала, що в травні 2020 року знаходилась разом з родиною на відпочинку в с/т Пруди -2, ввечері вона почула гуркіт, коли вийшла то побачила, що автомобіль Аudi врізався в стовпи огорожі, які впали на літню жінку. Одразу викликали швидку та поліцію. Молоді люди, які знаходились в машині поводились агресивно.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснювала суду, що в травні місця 2020 року вона разом з друзями поїхали на дачу, і під час поїздки до магазину зачепили паркан, про те, що паркан впав на літню жінку вони нічого не знали. ОСОБА_1 не сидів за кермом. Лише після того як вони повернулися з магазину, він сів за кермо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював суду, що в травні місяці 2020 року він знаходився в с/т «Пруди», йому подзвонив приятель та повідомив, що сталося ДТП, через що викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_7 пояснювала суду, що в травні 2020 року вона перебувала в с/т «Пруди», ввечері вона дізналась, що трапилось ДТП, та їй запропонували бути в якості свідка. Коли вона прийшла на місце пригоди то побачили двох молодих людей, серед яких був ОСОБА_1 . Жінку яка постраждала ДТП, свідок побачила вже, коли прийшла до неї додому, вона скаржилась на біль у нозі, та на високий тиск.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснювала, що в травні місяці 2020 року у себе на дачній ділянці вона рвала траву, раптово по вулиці на великій швидкості проїхав автомобіль Аudi темного кольору, автомобіль збив два стовпи огорожі, від чого металева хвіртка впала на неї. Вона почала кричати, збіглися сусіди, викликали швидку допомогу. ОСОБА_8 від удару розпухла та посиніла. Лікарі швидкої допомоги зробили їй укол та запропонували поїхати до лікарні, але вона відмовилась. Через два дні їй подзвонив молодий чоловік, та запропонував допомогу у вигляді продуктів харчування. Вона відмовилась, потім він ще раз зателефонував, і запропонував зустрітися. Жінка погодилась, і при зустрічі з молодим чоловіком, яким був ОСОБА_1 , він запропонував їй грошову компенсацію, через те, що сталося. Вона погодилась, після чого через два дні ОСОБА_1 привіз їй гроші у сумі 2000 гривень.

При апеляційному розгляді ОСОБА_4 повідомила, що чітко вбачала водія транспортного засобу, яким був ОСОБА_1 та який в подальшому пропонував матеріальну допомогу за скоєне, не оспорюючи факту керування автомобілем. При цьому за водія автомобіля ОСОБА_1 з метою його прощення прохали свідки, його друзі жінка та хлопець.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведенихОСОБА_4 обставин по справі не вбачається.

До пояснень свідка ОСОБА_3 апеляційний суд ставиться критично, оскільки остання змінила свої покази в суді першої інстанції щодо керування ОСОБА_1 автомобілем. Натомість, у первісних письмових показах, які надавалися свідком безпосередньо після події, остання вказувала саме на ОСОБА_9 , який був за кермом (а.с. 10).

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

Посилання ОСОБА_1 щодо не надання йому копії протоколу безпідставні, оскільки останній відмовився від підпису та отримання копії протоколу у присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Доводи апеляції щодо не зазначення свідків в направленні необґрунтовані, оскільки Інструкцією №1452/735 дані вимоги не передбачені.

Відповідаючи на доводи апеляції стосовно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді, зокрема відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Одночасно слід зауважити, що відповідно до Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ. Згідно зі змістом пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Таким чином, з набранням чинності 03.07.2020 року вищевказаних змін, відбулася декриміналізація дій, визначених ст. 286-1 КК України та відновлена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Отже, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в порядку п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП відсутні.

Інших доводів апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник