Справа № 161/2638/20 Провадження №33/802/250/20 Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 лютого 2020 року об 10 год. 05 хв. в смт.Маневичі на автодорозі Р-14, керував автомобілем марки «ВАЗ-21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати, а провадження в даній справі закрити. Вказує, що він дійсно 08.02.2020 року керував автомобілем в напрямку до Маневицької районної лікарні, оскільки у нього було погане самопочуття. На шляху до медичного закладу був зупинений працівниками поліції, які вказали, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, на їх вимогу він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Технічний засіб, яким проводився його огляд, йому невідомий, і жодних документів на нього йому надано не було. Після проведення огляду, показник приладу показав - 1,05 проміле. Результатів тесту йому надано не було. Зазначає, що під час розгляду справи, судом першої інстанції не було досліджено законності використання приладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Вказує і про те, що йому не було запропоновано пройти огляд за допомогою здачі біологічних зразків.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення справи він також не подавав.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220502 від 08.02.2020 року, який без будь-яких зауважень підписаний ОСОБА_1 . В графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 особисто вказав "Керував в стані легкого одуріння. Звечора вживав пиво";

- висновком КП "Маневицька центральна районна лікарня" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2020 року, з якого вбачається, що 08.02.2020 року об 10 год. 30 хв. проводився огляд ОСОБА_1 на предмет вживання алкогольних напоїв, і за його результатами було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок підписаний ОСОБА_1 ;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 08.02.2020 року, яке він дав працівникам поліції під час складення адміністративних матеріалів. В цих поясненнях ОСОБА_1 окрім іншого, вказав, що так як я вчора вживав спиртні напої, то працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після проведення тесту за допомогою приладу "Драгер", його результат показав - 1,05 проміле.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння доводиться також і відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого вбачається, що він був зупинений працівниками поліції, і під час спілкування з ними, в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожними) у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Зафіксований на цьому відео і хід проведення огляду ОСОБА_1 в медичному закладі за допомогою спеціального технічного засобу, за результатами якого було встановлено алкогольне сп`яніння.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він рухався автомобілем в медичний заклад у зв`язку з поганим самопочуттям до уваги судом не приймається, оскільки повністю спростовується відеозаписом з боді-камери працівника поліції, на якому зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 вказував, що автомобілем рухався до магазину саме для придбання (купівлі) сигарет.

Не знайшло свого логічного підтвердження в ході апеляційного розгляду і твердження ОСОБА_1 про те, що після його проведення огляду на стан сп`яніння, йому не було надано висновку медичного огляду.

Крім того, не заслуговує на увагу суду посилання апелянта як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою здачі біологічного середовища (сеча, кров, слина, змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук), оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, такий огляд шляхом здачі (взяття) біологічного середовища проводиться лише у разі незгоди з його результатами за допомогою спеціального технічного засобу, та у разі скоєння ДТП, після якої її учасник перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Однак, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 повністю погодився з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу і підписав акт медичного огляду та протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені ним в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2020 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2020 року в даній справі щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук