Справа № 467/343/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року смт. Арбузинка

Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Арбузинського районного суду Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Арбузинка Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в Южноукраїнській ЮФК №49,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 порушила обов`язки батьків, передбачені ч.1 ст. 150 Сімейного кодексу України виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого 20.02.2020 року о 15 годині 00 хвилин малолітній ОСОБА_2 , знаходячись по АДРЕСА_2 в смт АДРЕСА_1 розбив камінням бокові вікна вантажного автомобіля, який належить гр. ОСОБА_3 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєному порушенні визнала та пояснила, що у період введення карантинних заходів, в зв`язку з зайнятістю на роботі та відсутністю вдома інших дорослих членів родини, не змогла забезпечити належний нагляд за сином, що призвело до допущення ним такого вчинку. Вказала, що на даний час вона провела виховну бесіду із сином, який пообіцяв, що більше такого вчиняти не буде.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно частини четвертою статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлено відповідальність за ухилення батьків або осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши надані матеріали, вважаю, що разом із визнанням вини, вина ОСОБА_1 у скоєному доводиться відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.03.2020 р. Серії АПР18 532693 (а.с. 1), копією довідки про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_3 (а.с. 2), копією рапорту ст. інспектора-чергового Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області (а.с.3), письмовими поясненнями малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 4, 5).

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого правопорушення, щире каяття ОСОБА_1 та особу останньої, яка працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вжила заходи до примирення з потерпілим, відсутність непоправних наслідків в результаті вчиненого правопорушення та мету накладення адміністративного стягнення, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності згідно зі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення та обмежитися усним зауваженням.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Таким чином, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.О. Догарєва