Номер провадження: 33/813/832/20
Номер справи місцевого суду: 521/5810/20
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Чепрас А.І., з участю ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року (одноособово суддя Леонов О.С.) в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Малиновського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, з ОСОБА_2 на користь держави суд стягнув судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 30.04.2020 року і 16.06.2020 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, посилаючись на поважність причин пропуску строку, постанову суду від 30.04.2020 року просить скасувати, закрити провадження у справі з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив:

10.06.2020 у відділенні поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» (вул. генерала Петрова, 37/43, м. Одеса) він отримав копію оскаржуваної постанови суду від 30.04.2020 року, про розгляд справи йому не було відомо, протокол про адміністративне правопорушення йому не вручали і не повідомили, що стосовно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, чим позбавив прав, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП. Копія постанови суду від 30.04.2020 року надіслана йому супровідним листом від 19.05.2020 № С-33,дата отримання вказаної постанови підтверджується інформацією із веб-сайту «Укрпошта», на якому за номером трекінгу «620» міститься відмітка про дату отримання поштового відправлення - 10.06.2020 о 18:59.

З огляду на те, що він не брав участі у судовому засіданні, про дату час та місце судового розгляду не був повідомлений, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 30.04.2020 року.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її і відповідності із законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачені різні і окремі склади

правопорушення, як за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За матеріалами справи і це прямо значиться у складеному стосовного нього протоколу, він не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає.

Про складання протоколу про адміністративне правопорушення його не повідомили, натомість йому повідомлялось про складання протоколу за ст.1222 КУпАП, а також надавалась копія протоколу, складеного саме за цією статтею. При цьому, під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163798 від 31.03.2020 він не звернув увагу на статтю, за якою складено протокол, про складання якого його ніхто не попередив.

Завадою для ознайомлення зі змістом протоколу стала темна пора доби, адже як зазначено у постанові суду від 30.04.2020, подія відбулася 31.03.2020 року о 03 год. 20 хв. Відповідно до мотивувальної частини постанови суду від 30.04.2020 року, вина водія ОСОБА_3 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163798 від 31.03.2020 року, рапортом поліцейського УПП в Одеській області, а також письмовими поясненнями свідків.

Докази, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність його вини є недопустимими.

У рапорті поліцейського міститься інформація про те, що на території Малиновського району шляхом переслідування зупинено автомобіль ВАЗ 21063№ НОМЕР_1 , проте, рапорт поліцейського не містить причин необхідності зупинки транспортного засобу. Крім того, переслідування особи, у розумінні Закону України «Про Національну поліцію» та Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, не врегульовано законодавством, що свідчить про вихід за межі повноважень наданих ст.19 Конституцією України. Також рапорт містить твердження про затримання водія транспортного засобу, натомість протокол про затримання особи складено не було, що не узгоджується з ч.1 ст. 261 КУпАП, відповідно до якої про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання, протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим, а у разі відмови затриманого від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Рапорт містить твердження, що посвідчення водія не вилучались, так як водій не мав його при собі, однак таке твердження не відповідає дійсності, адже ним на вимогу поліцейського пред`являлось посвідчення водія, що підтверджується зазначенням у протоколі серії та номера посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3142 від 15.08.2018, яке він пред`явив на вимогу поліцейського, при цьому, посвідчення водія після його пред`явлення не вилучалось. Вказане свідчить про те, що протокол було складено без його відома або навіть за його відсутності, а рапорт поліцейського, який складений зацікавленою особою, не може бути належним доказом його вини.

Також йому не повідомлялось про складання постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, про наявність зазначеної постанови йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, існує необхідність у дослідженні відеозапису з портативного відео реєстратора з моменту зупинки транспортного засобу, до моменту завершення дій, пов`язаних зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи матеріали портативної відео реєстрації не дослідив.

Відповідно до ч.1 ст. 272 КУпАП, як свідок, у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають встановленню по даній справі. Однак суд першої

інстанції обмежився лише письмовими пояснення свідків для встановлення його вини.

Під час зупинки транспортного засобу він не бачив жодного свідка, а тому є сумніви вважати, що вказані особи були на місці зупинки та вчинення адміністративного правопорушення і підтвердили наявність його вини. При цьому, пояснення свідків містять зовсім інший, відмінний від протоколу, час вчинення адміністративного правопорушення. Так, у протоколі та у постанові про накладення адміністративного міститься зазначено час вчинення адміністративного правопорушення 03 години 20 хвилин, однак, у поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначено час: 04 години 20 хвилин, а свідок ОСОБА_5 зазначив час вчинення адміністративного правопорушення: 04 години 15 хвилин. Крім того, у поясненнях свідка ОСОБА_5 містяться дописи нижче підпису особи про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Зазначені обставини дають підстави для ствердження, що пояснення свідків були відібрані за його відсутності, а протокол «дозаповнено» у його відсутність майже за годину після зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим, можна дійти висновку, що пояснення свідків не є належними доказами підтвердження його вини.

Враховуючи, що показання свідків та рапорт містять відомості, які не тільки не відповідають дійсності, а й не узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення, судом не досліджені ні фото, ні відео-зйомки, його вина не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, є підстави для закриття провадження у справі.

У додаткових поясненнях до скарги ОСОБА_1 зазначив:

В матеріалах справи міститься диск з двома відеозаписами, на яких міститься відео і чітко видно, що один з поліцейський ввімкнув боді-камеру о 03 годині 19 хвилин.

Вказане відео не містить ні обставин зупинки транспортного засобу, ні обставин за яких до нього було застосовано поліцейський обмежувальний захід кайданки, про що мав бути складений протокол.

Поліцейськими порушено п.5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, відповідно до якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Крім того, поліцейськими порушено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», адже застосування відеофіксації є поліцейським превентивним заходом, у зв`язку з чим відповідно до ч.2 ст. 31 цього ж Закону, під час проведення превентивних поліцейських заходів, поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Також поліцейськими недотримано вимоги щодо застосування інших превентивних заходів, таких, як застосування кайданків, його затримання, що підтверджується відсутністю протоколу затримання тощо.

Зазначені обставини є грубим порушенням його прав, визначених не лише Конституцією України (ст. 29 Основного Закону України), а й ст. 268 КУпАП.

Зокрема, не роз`яснено та не надано можливості скористатись правом на правову допомогу під час його затримання, не було надано права на написання пояснень до протоколу, що також є грубим порушенням його прав під час затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке тривало понад 50 хвилин, що підтверджується різницею відеозйомок на диску.

Крім того, з відео вбачається, що застосування до нього поліцейськими кайданків не відповідає вимогам для їх застосування, визначених у п.1 ч.3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», який містить вичерпний перелік випадків застосування поліцейськими спеціальних засобів. Натомість, справа про адміністративне правопорушення містить лише рапорт поліцейського та пояснення свідків, та не містить матеріалів застосування до нього, як превентивних заходів, так і надання можливості скористатися своїми правами, визначеними законодавством.

На відео чітко видно, як поліцейський пояснює свідку про те, що ОСОБА_6 управляв автомобілем з ознаками сп`яніння. Однак, «навіювання» свідку таких показань порушує вимоги щодо неупередженості свідка та здійснення тиску на них, адже свідки конкретно не бачили факт управління автомобілем. У зв`язку з цим вказані особи не можуть бути свідками, адже не можуть підтвердити факт керування ним транспортним засобом.

При цьому, керування транспортним засобом ним не здійснювалось, транспортний засіб був запаркований неподалік його будинку, він лише хотів забрати свої особисті речі. Під час перебування у запаркованому транспортному засобі до нього під`їхала патрульна поліціяція безпідставно просила вийти з автомобіля та застосувала кайданки, що підтверджується відеофайлом. Також в його адресу були численні погрози поліцейських щодо фізичної розправи, у зв`язку з чим під таким тиском у кайданках він був змушений підписати всі документи. На жодному з відеофайлів не вбачаеться ознак його алкогольного сп`яніння (нестійка хода, почервоніння обличчя), що свідчить про фальсифікацію протоколу щодо нього за ст. 130 КУпАП.

Описані у протоколі заходи не відповідають ознакам, визначеним п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорона здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735, в якому не міститься таких ознак, як нестійка хода та почервоніння обличчя, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам п. 2 вказаної Інструкції.

На відео питання щодо проходження ним огляду були задані іноземною (російською) мовою і зазначена обставина не дала йому змогу оцінити обстановку у якій він перебував та до кінця зрозуміти питання, які задає поліцейський.

У матеріалах справи показання свідків розміщені на «бланку» із заздалегідь викладеними обставинами події, що не може слугувати належним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Пропущений строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню зважаючи на наступне.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 ч.1 КУпАП).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справу розглянуто 30.04.2020 року за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , копію постанови суду від 30.04.2020 року ОСОБА_1 отримав 10.06.2020 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи 30.04.2020 року, копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 10.06.2020 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду від 30.04.2020 року пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню апеляційним судом.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається наступне.

31.03.2020 року о 04 годині 30 хвилин складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163798 про те, що 31.03.2020 року о 03 год. 20 хв. в м. Одеса по вул. Іцхака Рабіна, 7 водій керував т/з ВАЗ 21063 № НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя. Від огляду на стан алкогольного, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (далі-Правила), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Свідки: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . До протоколу додані пояснення свідків на окремому аркуші (а.с. 2,3).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій (не зазначено прізвище водія) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку у присутності 2 свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки описова частина протоколу серії ОБ № 163798 від 31.03.2020 року не зазначає кваліфікуючу ознаку: в якому саме, встановленому законом порядку (за допомогою технічного засобу на місці або у медичному закладі), крім того, не зазначено прізвище водія, який відмовився від проходження обстеження на стан сп`яніння (а.с.3).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його, як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (розділ ІІ п.п. 1,6, розділ ІІІ п.2 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за №1413/27858.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З письмових пояснень ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 31.03.2020 року (пояснення виготовлені на заздалегідь виготовлених бланках пояснень, мають виправлення і дописки, а.с. 3), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 163798 від 31.03.2020 року і на які є посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через прибор Драгер та у мед. закладі (а.с.4).

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 судом першої інстанції в якості свідків не допитувались, на місці події не було жодного свідка, а письмові пояснення свідків містять дописи.

Доводи ОСОБА_1 у цій частині заслуговують на увагу з огляду на наступне.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , на письмові поясненнях яких суд першої інстанції послався у постанові від 30.04.2020 року (а.с. 8), як на докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, до суду першої інстанції не викликались і судом першої інстанції в якості свідків не допитувались.

Суд апеляційної інстанції, за клопотанням ОСОБА_1 , викликав у судове засідання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , однак вказані особи поштову кореспонденцію не отримують, за вказаними у поясненнях адресами не проживають, згідно відомостей ГУ ДМС України в Одеській, в м. Одесі і Одеській області не зареєстровані (а.с.41-44,49,50).

Письмові пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не є допустимими та достатніми доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків не допитувались, у встановленому законом порядку, зазначені особи не попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не сприяв повному, всебічному і об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази (фабулу адміністративного правопорушення у протоколі), не допитав свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по обставинам правопорушення, не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Постанова суду першої інстанції щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів того, що 31.03.2020 року ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів на місці або у медичному закладі.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 ..

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк н апеляційне оскарження на постанову Малиновського районного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 28.09.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко