Справа № 487/2243/20
Провадження № 3/487/1012/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Корсунь Шевченківський Черкаської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ? мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , працює начальником виробничого підрозділу служби колії «Миколаївська дистанція колії» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» за адресою: місто Миколаїв, вулиця Шосейна, будинок 117, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.18828 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.18828 КУпАП.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення БД №288588а від 14.04.2020 року, ОСОБА_1 07.04.2020 року о 12:00 годині в місті Миколаєві, Інгульському районі по вулиці Херсонське шосе, залізничний переїзд км 103+087 ст. Миколаїв будучи відповідальною посадовою особою за утримання залізничного переїзду км 103+087 ст. Миколаїв Миколаївської дистанції колії АІ Одеська залізниця не виконав законних вимог працівників поліції, а саме: вимоги №124 від 16.03.2020 року.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст.18828 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що всі дії вчинялись ним у строк та порядок, що передбачені чинним законодавством України.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 18828 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху (див. Закон України «Про дорожній рух»).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - як громадяни, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 18828 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом протоколу про вчинення адміністративного правопорушення БД №288588а від 14.04.2020 року, неправомірній дії ОСОБА_1 07.04.2020 року полягають у невиконання законних вимог працівників поліції, а саме: вимоги №124 від 16.03.2020 року. Разом з цим, в протоколі не зазначено, в чому саме полягала зазначена вимога та що саме і у який термін мав виконати та не виконав ОСОБА_1 . Копія вимоги №124 від 16.03.2020 року до матеріалів про адміністративне правопорушення долучена не була; дані про те, коли та в який спосіб вказана вимога була доведена до відома ОСОБА_1 у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, у зв`язку із не наданням суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 18828 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 61, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 18828, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 18828 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.О. Темнікова