КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2928/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Хрипун С.В.
№ 369/5204/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

16 червня 2020 року постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення/далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , 20.04.2020, приблизно о 18 год. 30 хв., керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Лесі Українки 38 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув його до відповідальності, оскільки останній не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, апелянт вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишились дані про особу апелянта, який ще у 2014 році змінив прізвище на « ОСОБА_1 », про що вказував поліцейським під час складання протоколу. Посвідчення водія, через брак часу, не змінював, тому там указано його прізвище до його зміни, а саме «ОСОБА_1».

Вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з боді-камери поліцейських, однак суд на них уваги не звернув, що може свідчити неповноту судового розгляду. Тобто суд не переглядаючи відеозапис, прийняв його дані до відома.

Апелянт звертає також увагу на те, що поліцейськими не було запропоновано йому пройти огляд у встановлений законом спосіб. Так, він вказує, що не відмовлявся проходити огляд, оскільки не вживав алкогольних напоїв. Апелянт зазначає, що йому не пропонували проходити огляд в медичному закладі, не надавали направлення для його здійснення. Він просив поліцейських спочатку відвезти його товариша додому, оскільки той отримав травму, після чого мав намір пройти огляд. Проте поліцейські відмовились йому допомагати та безпідставно склали відносно нього протокол. Доказом того, що апелянт не перебував у стані алкогольного сп`яніння є не відсторонення його від керування.

Свідки, вказані у протоколі, письмові пояснення яких долучені до матеріалів справи, апелянт вважає упередженими. Вони належать до громадського формування « Вовк » та не були свідками ні зупинки транспортного засобу, ні випадковими перехожими. Поліцейські їм зателефонували, після чого вказані особи прибули на місце події. Тому апелянт вважає, що суд не повинен був приймати до уваги в якості доказу їх письмові пояснення.

Застосовуючи стягнення судом також не було дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, не враховано його особу, майновий стан, а також те, що він використовує посвідчення водія для заробітку й має на утриманні дружину, двох дітей, хвору матір та батька дружини похилого віку.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення та пояснення захисника Сороки Р.Л., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як зазначив апелянт під час апеляційного розгляду, саме його поліцейські зупинили 20.04.2020, приблизно о 18 год. 30 хв. в той час коли він керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Лесі Українки 38 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Він повідомив, що прізвище " ОСОБА_1 " він змінив на прізвище " ОСОБА_1 ". Посвідчення на право керування транспортними засобами видане на ім`я "ОСОБА_1", саме його він пред`явив на вимогу поліцейських. Змінити вказане посвідчення у зв`язку зі зміною прізвища апелянт з 2014 року не мав часу.

З огляду на те, що "ОСОБА_1" і "ОСОБА_1" є однією і тією ж особою, вважаю доводи апеляційної скарги щодо неналежного встановлення поліцейськими і судом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, необгрнутованими.

Відповідно до даних матеріалів справи, вимоги ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камери, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При цьому вважаю, що перебування свідків в складі громадської організації, не може свідчити про їх упередженість, а тому не є підставою для визнання їх пояснень недопустимим доказом.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом. Під час спілкування з поліцейськими у них виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому апелянт вважає, що цій пропозиції передував конфлікт з поліцейськими. Апелянт підтвердив, що перевозив у автомобілі особу, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та вела себе неадекватно ситуації. Його апелянт спочатку відвіз до лікарні через поранення, там ця особа також вчинила скандал. Ймовірно саме медичні працівники й викликали поліцейських та повідомили, що у його автомобілі є особи у стані алкогольного сп`яніння. При цьому апелянт не заперечував, що відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, через те, що йому потрібно було відвезти знайомого з пораненою ногою додому.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 20.04.2020, приблизно о 18 год. 30 хв., керував автомобілем Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Лесі Українки 38 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав нестійку ходу, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Тобто ОСОБА_1 , порушуючи п. 2.5 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані відеозапису з боді-камери поліцейського повністю спростовують доводи апеляційної скарги про нібито порушення порядку направлення особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, ОСОБА_1 поліцейськими запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, на що останній відмовився.

Письмові пояснення свідків також підтверджують факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апеляційної скарги, поліцейськими було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Згідно розписки, наявної в матеріалах справи, автомобіль Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 передано ОСОБА_8 , який зобов`язувався не допускати ОСОБА_1 до керування вказаним транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та санкції інкримінованої ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки при накладенні на нього стягнення, яке є безальтернативним, в повній мірі враховано дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук