Справа № 462/98/20 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/811/606/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника- адвоката Заремби Олександра Олександровича, потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої-адвоката Кужик Любові Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та обрано їй стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 12 грудня 2019 року у невстановлений час на облаштованій парковці на вул. Героїв УПА, 77 у м. Львові, керуючи автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення із припаркованим автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, та, будучи причетною до ДТП, з місця події поїхала, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б»,, 2.10 «а», «д», 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що така постановлена у її відсутності, вказана постанова отримана нею 07 лютого 2020 року, а тому зазначає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому судом першої інстанції належно не з`ясовано та не враховано фактичних обставин справи, не досліджено та не надано належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, що потягнуло за собою постановлення необґрунтованого рішення. Зазначає, що суд розглянув справу у відсутності апелянта та покликався у своєму рішенні лише на версію потерпілої.

Наголошує на тому, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, подія, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю потерпілої ОСОБА_2 мала місце близько 19 години 19 хвилин 13 грудня 2019 року, про що також свідчать пояснення потерпілої, яка помітила пошкодження бампера свого автомобіля ввечері 13 грудня 2019 року. Проте пошкодження на своєму автомобілі ОСОБА_1 виявила ще 12 грудня 2020 року, а завдані вони могли бути і раніше.

Апелянт зазначає, що вона не могла вчинити дане правопорушення з тих підстав, що у вказаний в протоколі період часу перебувала за місцем свого проживання. Таким чином, на думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальност, дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є недостовірними.

Вважає, що пояснення сторін, які містяться в матеріалах справи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

На переконання апелянта, особа, яка завдала пошкодження автомобілю потерпілої і досі не встановлена.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Зарембу О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_2 , представника потерпілої - адвоката Кужик Л.В., які заперечили апеляційну скаргу та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №082474 від 24.12.2019 року та серії ДПР18 №082475 від 24.12.2019 року, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування автомобіля Opel Astra, номерний знак НОМЕР_2 , письмові пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими й до уваги не бере.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що судом не надано оцінки її поясненням, є безпідставними. Так, в поясненнях ОСОБА_1 наданих 24 грудня 2019 року працівникам поліції, остання вказала, що 12.12.2019 року помітила подряпину на автомобілі Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , яким користується, моменту удару остання не відчула, так як він був незначний, та поїхала. Пояснила, що після того, як помітила вказані пошкодження повернулася на місце, де востаннє паркувалась. На місці парковки побачила чорну машину і зрозуміла, що можливо вона її пошкодила, проте власників цього автомобіля ОСОБА_1 не знайшла, а тому поїхала, оскільки поспішала.

В подальшому, в суді першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП не визнала, покликаючись на те що в день, коли вона помітила пошкодження на своєму автомобілі вона зупинялась у різних місцях, на різних парковках у м. Львові, подряпина могла заявитись і в інший день, а тому її висновки про пошкодження автомобіля на парковці на АДРЕСА_2 . Героїв УПА, 77 у м. Львові 12.12.2019 року були передчасними.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в письмових поясненнях ОСОБА_1 , викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, вона просить вибачення та вказує, що вона не помітила автомобіль, не відчула удару і поїхала далі.

Суд першої інстанції обґрунтовано розцінив пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності, про що зазначив у постанові, й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Покликання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано час і дату події, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю потерпілої 19 год 20 хв 13.12.2019 року, не можуть бути підставою скасування судового рішення й апеляційний суд їх до уваги не бере.

Так, суд першої інстанції, з`ясувавши всі обставини справи, встановив та у своєму рішенні вірно зазначив, що ОСОБА_1 12 грудня 2019 року у невстановлений час на облаштованій парковці на вул.Героїв УПА, 77 у м.Львові, керуючи автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення із припаркованим автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, та, будучи причетною до ДТП, з місця події поїхала, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б»,, 2.10 «а», «д», 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена із порушеннями норм чинного законодавства, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, який після скоєння даного правопорушення в порушення правил дорожнього руху України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а її апеляційну скаргу, без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк