Справа № 509/1866/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Суддя Овідіопольського районного суду Гандзій Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу серії АПР18 № 235932 від 04.04.2020 р., складеного ДОП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, який надійшов до суду 27.04.2020 р., вбачається, що 04.04.2020 року о 14.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_1 не припинила свою господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю залізничними виробами, будівельними матеріалами та санітарно технічними виробами в супереч вимогам Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, за що відповідальність передбачене ст.44-3 КУпАП.

Приймаючи участь судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнала та просила суд закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, надавши свої письмові пояснення в яких зазначила, що працівниками поліції не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження, того, що нею не припинилась господарська діяльність, щодо роздрібної торгівлі залізничними виробами, будівельними матеріалами та санітарно технічними виробами, адже як вбачається із адміністративного протоколу так і з фотознімків долучених до адміністративного протоколу відсутні відомості про особу якій саме вона здійснювала нібито роздрібну торгівлю (яких саме товарів, та на яку суму), також в порушення ст. 256 КУпАП вказаний протокол не містить прізвища, адреси свідків, якіб підтверджували вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а також їх письмових пояснень.

Дослідивши адміністративні матеріали, вважаю, що у діях ОСОБА_2 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коли яких визначається законом.

З протоколу серії АПР18 № 235932 від 04.04.2020 р., складеного ДОП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, який надійшов до суду 27.04.2020 р., вбачається, що 04.04.2020 року о 14.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_1 не припинила свою господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю залізничними виробами, будівельними матеріалами та санітарно технічними виробами в супереч вимогам Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, за що відповідальність передбачене ст.44-3 КУпАП.

Судом встановлено, що в адміністративному протоколі серії АПР18 № 235932 складеного 04.04.2020 року за ст. 44-3 КУпАП, відсутні відомості, які саме правила карантину людей порушувались ОСОБА_1 , більш того, із вказаного адміністративного протоколу не вбачається, які саме вимоги Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, нею порушувались.

Також судом встановлено, що вказаний адміністивний протокол серії АПР18 № 235932 складений 04.04.2020 року за ст. 44-3 КУпАП в порушення ст. 256 КУпАП не містить прізвища, адреси свідків, якіб підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а також їх письмових пояснень.

Вказаний адміністративний протокол у відповідності до ст. 251 КУпАП не підкріплено жодними доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки до вказаного протоколу додано лише, два фотознімки, однак із вказаних фотознімків не вбачається дати, часу коли вони були зроблені, а також номеру адміністративного протоколу до якого вони додають.

Роздрібна торгівля це діяльність щодо продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі в ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарської діяльності.

Працівниками поліції не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження, того, що ОСОБА_1 не припинила господарська діяльність, щодо роздрібної торгівлі залізничними виробами, будівельними матеріалами та санітарно технічними виробами, адже як вбачається із адміністративного протоколу так і з фотознімків долучених до адміністративного протоколу відсутні відомості про особу якій саме я здійснювала нібито роздрібну торгівлю (яких саме товарів, та на яку суму).

А обвинувачення не може грунтоватись лише на адміністративному протоколі.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 №23рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України).Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

В силу п. 255 Рішення ЄСПЛ від 12 грудня 2012 року у справі «Ель-Масрі проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (заява № 39630/09) та п. 152 у справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/06) від 26 жовтня 2000 року засіб повинен бути ефективним на практиці й по закону, а згідно п. 36-40 Рішення від 24 липня 2012 року у справі «Джорджевич проти Хорватії» (заява № 41526/10) при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника.

У своєму рішенні від 17 березня 2009 року у справі «Хутман і Меус проти Бельгії» (заява № 9411/05) п. 44 ЄСПЛ зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,251,252,256,276,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.