Справа №155/502/20
Провадження №3/155/179/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року суддя Горохівського районного суду Волинської області Адамчук Г.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Горохівського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 14 квітня 2020 року о 01 годині 20 хвилин в АДРЕСА_1 , порушив правила адміністративного нагляду, зокрема, був відсутній за місцем свого постійного проживання, чим порушив обмеження адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 , 26 квітня 2020 року порушив правила адміністративного нагляду, зокрема, не з`явився на реєстрацію в Горохівський ВП ГУНП у Волинській області після тимчасового виїзду в місто Луцьк, чим порушив обмеження адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року.

Також, ОСОБА_1 , 14 травня 2020 року порушив правила адміністративного нагляду, зокрема, не з`явився на реєстрацію в Горохівський ВП ГУНП у Волинській області, чим порушив обмеження адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року.

ОСОБА_1 в суді своєї вини не визнав та пояснив, що 14 квітня 2020 року був відсутній за місцем проживання, оскільки перебував на лікуванні від наркотичної залежності в місті Луцьку, а 26 квітня 2020 року та 14 травня 2020 року не з`явився на реєстрацію в поліцію, оскільки також перебував в місті Луцьку на лікуванні від наркотичної залежності, однак на вказані виїзди в нього були дозволи поліції.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки справи провадження №3/155/179/20, №3/155/249/20 та №3/155/248/20 про вчинення ОСОБА_1 вищезазначених адміністративних порушень надійшли до суду та розглядаються одночасно, то відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП їх слід об`єднати провадженням, присвоївши новій справі номер: провадження №3/155/179/20, справа №155/502/20.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справ та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку; суб`єкт адміністративного проступку; суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозицією ч.1 ст.187 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справ, ОСОБА_1 14 квітня 2020 року був відсутній за місцем свого постійного проживання, так як перебував в місті Луцьку на лікуванні від наркотичної залежності.

Крім того, як вбачається з заяв ОСОБА_1 від 17 квітня 2020 року та від 04 травня 2020 року останній звернувся до Горохівського ВП ГУНП у Волинській області з проханням надання йому дозволу на виїзд за межі Горохівського району, зокрема, в місто Луцьк для проходження лікування від наркотичної залежності терміном на 10 днів і такий дозвіл йому було надано. Тобто, ОСОБА_1 26 квітня 2020 року та 14 травня 2020 року на з`явився на реєстрацію до Горохівського ВП ГУНП у Волинській області оскільки перебував в місті Луцьку на лікуванні, що також підтверджується й листком призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах, і виконання цих призначень.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених матеріалів справ, в діях ОСОБА_1 не вбачається вина у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, будь-які інші фактичні дані та докази вчинення ним правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Відтак відомості, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Одночасно суд наголошує на тому, що винуватість у вчиненні певною особою правопорушення має доводитися в суді; суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247, 280, 283, 284 КпАП України, ст.62 Конституції України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.187 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя