Справа № 461/4814/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/1186/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Січкара Дмитра Валерійовича, представника Галицької митниці Держмитслужби України Дунаса Михайла Омеляновича, розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Січкара Дмитра Валерійовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 79 300 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0976/20900/20 від 4 травня 2020 року конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України 420,40 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати на зберігання товару у сумі 1745,99 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Галицької митниці Держмитслужби суму витрат на проведення експертизи: ЛНДІСЕ від 28 травня 2020 №3336, що становить 2451,60 гривень.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0976/20900/20 від 4 травня 2020 року, 3 травня 2020 року близько 14 год. 53 хв. в зону митного контролю смугою руху «червоний коридор» (вантажний напрямок) пункту пропуску «Краківець Корчова» митного поста «Краковець» Галицької митниці ДМСУ заїхав вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Panav», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 який переміщував, згідно з поданими товаросупровідними документами CMR 2311758 від 01.05.2020р, Proforma invoice №36 від 30.04.2020р., міжнародне вантажне відправлення «тканини бавовняні, ремені з тканинної стрічки з пластмасовими пряжками», відправник: Madison B.V. Darwin 4, 7609 RL Almelo (Нідерланди), а одержувач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (Україна).

Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про відсутність будь-яких товарів до декларування. Відповідно до поданих товаро-супровідних документів загальна кількість місць 12 та вагою 17 999,77 кг. Під час митного огляду транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіпа марки «Panav», реєстраційний номер НОМЕР_2 встановлено, що в вантажному відсіку окрім заявленого в ТСД товару наявні шнурки різних кольорів в асортименті без маркування в кількості 65 000 шт. розміщені на одному піддоні. Вказано, що вартість вказаного товару буде встановлено додатково. В своїх поясненнях від 4 травня 2019 року ОСОБА_1 зазначив, що 1 травня 2020 року в Нідерландах в причіп здійснювалось завантаження товару. Під час завантаження гр. України ОСОБА_1 був присутній особисто, але через швидке завантаження не мав можливості перерахувати точну кількість товару та місць.

Враховуючи викладене, встановлено, що водієм транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ОСОБА_1 при завантажені товару не було вжито заходів по перевірці правдивості відомостей зазначених у товаросупровідних документах (міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №2311758 від 01.05.2020р. на товар «тканини бавовняні, ремені з тканинної стрічки з пластмасовими пряжками» та Proforma invoice №36 від 30.04.2020р. щодо кількості товару (вантажних місць). При цьому, водієм не було внесено жодні відмітки до міжнародної автомобільної накладної (CMR) про неможливість проведення такої перевірки. Відповідно до ч.2 ст. 191 Митного кодексу України, перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).Ч.2 ст.460 Митного кодексу України встановлено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товару з приховуванням від митного контролю шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товару. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року прийнята з порушенням законодавства, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зокрема, вказує на те, що фактичне завантаження товару відбувалося з певними обмеженнями, зумовленими карантинними заходами у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції. Відповідно до листа компанії-відправника від 21 липня 2020 року в місцях завантаження та розвантаження товару діють обмежувальні заходи у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, зокрема на території створений режим максимального обмеження контакту між працівниками та водіями. Таким чином у нього, як водія, не було можливості слідкувати за процесом завантаження товару та здійснювати перерахування кількості товару і місць.

Також вказує, що він не є власником товару, а для здійснення митних формальностей він надав митному органу всі товаросупровідні, які отримав від відправника товару. Жодних доказів того, що він мав на меті приховати товар від митого контролю та подати неправдиві відомості органом митного контролю не надано.

Крім того, не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року, з апеляційною скаргою звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Січкар Д.В., у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №0976/20900/20 від 4 травня 2020 року товар шнурки різних кольорів в асортименті без маркування у кількості 65 000 штук повернути компанії Madison B.V Darwin, 4, 7609 RL Amelo (Нідерланди) для здійснення відповідних митних процедур без стягнення витрат на зберігання товару.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Січкар Д.В. зазначає, що суддя місцевого суду формально виклав фабулу правопорушення, яку зазначено в протоколі, ним не було проведеного всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, також не було з`ясовано чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні.

Зазначає, що ОСОБА_1 не є власником та декларантом товару, для здійснення митних формальностей ним було надано всі товаросупроводжуючі документи. У матеріалах справи про порушення митних правил відсутні дані про наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 190 МК України товари можуть бути помилково ввезеними на територію України, що не може вважатися порушенням митних правил.

Вказує, що суддею місцевого суду не враховано письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що фактичний процес завантаження товару та контроль за ним був обмежений у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції. Крім того, посилається на відсутність шкідливих наслідків, спричинених діями ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Січкара Д.В., який підтримали апеляційні скарги та просив їх задовольнити, пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби України Дунаса М.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано.

Зокрема, диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих витрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом даної норми, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, в тому числі шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав митному органу декларацію, в якій заявив про відсутність будь-яких товарів для декларування.

В подальшому органом митного контролю на піддоні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 виявлено шнурки різних кольорів в асортименті без маркування в кількості 65 000 штук.

При цьому посилання апелянтів на те, що ОСОБА_1 не є власником даного товару не впливають на кваліфікацію його дій як особи, якій вміняється вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 191 Митного кодексу України встановлено, що перевізники зобов`язані: 1) під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR); 2) у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них; 3) не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу митного органу; 4) у разі прибуття до митного органу призначення у неробочий час забезпечувати схоронність товарів і вживати визначених митним органом заходів для недопущення їх несанкціонованого вилучення з-під митного контролю; 5) у строки, встановлені статтею 194-2 цього Кодексу, подавати в установленому цим Кодексом порядку до митного органу загальну декларацію прибуття.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 460 Митного кодексу України, саме перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не вніс відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної про те, що ним не перевірено точність відомостей щодо кількості вантажу, зовнішнього стану товарів та їх пакування.

З огляду на наведене, доводи апелянтів про те, що фактичний процес завантаження товару та контроль за ним був обмежений у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції, не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції.

Посилання на відсутність шкідливих наслідків, спричинених діями ОСОБА_1 , жодним чином не спростовує його вини у вчиненому, оскільки ч. 1 ст. 483 МК України не передбачено настання наслідків правопорушення як обов`язкової частини складу його об`єктивної сторони.

З огляду на наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0976/20900/20 від 4 травня 2020 року; доповідною запискою; описом предметів від 04 травня 2020 року; контрольним талоном для проходження по «червоному коридору»; копією ЕА №UA204120.2020.33710; копією СМR №2311758; копією інвойса від 30 квітня 2020 року №36; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та його митною декларацією; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; фото таблицями; висновком експерта №3336 від 28 травня 2020 року; службовою запискою.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується належними доказами, а постанова судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування суддею апеляційного суду не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Січкара Дмитра Валерійовича - без задоволення.

Постанова судді є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.