П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,розглянувши заяву ОСОБА_1 Марем ОСОБА_2 про розстрочку виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 р.постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 було визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гр.з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,стягненням в дохід держави судового збору 420 гривень.

26.02.2020 р. ОСОБА_4 до розірвання шлюбу ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із заявою про розстрочку виконання постанови від 17.02.2020 р. Шевченківського районного суду м.Запоріжжя в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гр.

В обґрунтування заяви зазначила,що на теперішній час вона не працює,без реєстрації проживання не має перспективи влаштуватись на офіційне місце роботи,сплатити грошові кошти 10 200 гр.та судовий збір єдиним платежем невзмозі.

На розгляді заяви в суді ОСОБА_1 була викликана належним чином,подала письмову заяву ,в якій підтримала вимогу про розстрочку штрафу з наведених вище підстав та просила її задовольнити.

Перевіривши доводи заявника матеріалами справи,суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено,що постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2020 р.,яка набрала чинності 28.02.2020 р., ОСОБА_3 була визнана винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гр.із стягненням в дохід держави судового збору у розмірі 420 гр.40 коп.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст.307 КпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказом виконання постанови,а саме сплати штрафу,являється квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до секретаріату суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Згідно ч. 2 ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

На теперішній час постанову для примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби не направлено.

Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.

Воно можливе, наприклад, у зв`язку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; у зв`язку зі складними сімейними обставинами або іншими серйозними причинами, що об`єктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.

В матеріалах справи відсутні докази тих обставин,на які автор заяви посилається в її обгрунтування,навпаки, ОСОБА_5 за віком та станом здоров`я у працездатності не обмежена,немає інших виключних обставин,що давали б підстави для висновку про скрутне матеріальне становище та фінансову неспроможність сплатити штраф у передбачений законом строк.

Водночас,з матеріалів справи вбачається,що заявник користується транспортним засобом,що потребує коштів на придбання пального,технічне обслуговування тощо,тому її матеріальний стан не є аж таким нужденним.

Крім того,штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу,що застосовують від імені держави за постановою суду до особи,визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення,і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів,цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак,призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи,яка за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для неї спосіб,що зводить нанівець саму суть такого стягнення,запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

Згідно ст.17 Закону України» Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р.,суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин,задоволення заяви про безпідставне розстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення,що протирічить приписам ст.23 КпАП України про те,що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи,яка вчинила адміністративне правопорушення,в дусі додержання законів України,поваги до правил співжиття,запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.33-35,301-304 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.20208 р.у справі про адміністративне правопорушення № 336/739/20-відмовити.

Постанова не оскаржується.

Суддя Ю.А.Галущенко