ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3616/20

Провадження №: 3/755/2117/20

"15" травня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

згідно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 24.02.2020 о 07:00 год. керуючи транспортним засобом NISSAN NV400, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Вершигори, 7-а, м. Київ, у якому встановлені без дозволу ГСЦ МВС України проблискові маячки синього та червоного кольору, що мають змінну частоту світлових імпульсів та які дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспорті засоби, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 31.3 «г» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

У судовому засіданні адвокат Юрченко Ю.Б. заперечив факт порушення особою, що притягається до адміністративної відповідальності ПДР України. Пояснив, що вказані вище пристрої не є спеціальними, тому встановлювати їх не заборонено, жодного відношення та схожості дані допоміжні вогні з проблисковими маячками не мають. Крім того, вказав, що на час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб був припаркований, а не перебував під керуванням.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень адвоката щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Так, відповідно до пункту 31.3 «г» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідками, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП обґрунтовується самим протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 075204 від 24.02.2020 року, рапортом, СД-диск з відеозаписом з бодікамери поліцейського, поясненнями ОСОБА_2 .. Однак в контексті наведеного слід вказати на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які б указували на вчинення особою, що притягається до адміністративної відповідальності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 КУпАП, оскільки згідно вимог зазначеної статті порушення стосується саме спеціальних світлових пристроїв, разом з тим, ні в протоколі, ні у справі немає даних про те, що виявлені на автомобілі особи, що притягається до адміністративної відповідальності світлові пристрої є спеціальними та являють собою маячки синього та червоного кольору, на встановлення яких потрібен спеціальний дозвіл. Зокрема, встановлені на транспортному засобі проблискові маячки синього та червоного кольору, про що указано в протоколі про адміністративне правопорушення не є тотожним поняттю встановлення і використання цих пристроїв, що прямо указано в диспозиції ст. 122-5 КУпАП.

Так, відповідальність за ст. 122-5 КУпАП настає за порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортних засобах спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. За дане правопорушення передбачається конфіскація співробітниками поліції спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, в той час протокол про адміністративне правопорушення не містить відповідного протоколу огляду-вилучення речей, окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт, який містить посилання про виклик співробітників поліції заявником ОСОБА_2 , засвідчення самого факту використання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності спеціальних світлових пристроїв співробітниками поліції не було. А отже, судом не встановлено належних доказів того, що на транспортному засобі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були встановлені саме проблискові маячки.

Жодних інших доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено та суддею не виявлено.

Матеріалами справи не встановлено, що даний пристрій використовувався особою, що притягається до адміністративної відповідальності, що передбачено в диспозиції ст. 122-5 КУпАП, а тільки встановлення.

Вказане у сукупності не може бути достовірно встановлено судом на підставі представлених матеріалів, та й не вбачається з самого протоколу про адміністративне правопорушення, тому, за відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, викладених у протоколі, неможливо зробити однозначних висновків з приводу того, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було вчинено дії, передбачені ст. 122-5 КУпАП, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З урахуванням того, що докази у справі мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, Суд приходить до висновку про неустановленість факту у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак складу діяння, передбаченого ст. 122-5 КУпАП.

Згідно зі статтею 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 122-5, 245, 247, 251-252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 122-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1) ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я О. Бірса