Справа № 199/2556/20
ПОСТАНОВА

іменем України

27.05.2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 134997 від 13.04.2020 року,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяв суду ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13.04.2020 року о 17:05 годині ОСОБА_1 в районі будинку №2а по вул.Передовій у м.Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район) керував мопедом «Хонда» № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом застосування приладу «Drager» - 1,80%, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у судове засіданні на 13.05.2020 року, що підтверджується його особистим підписом у протоколі та шляхом направлення поштового та смс-повідомлення у судові засідання на 13.05.2020 року, 20.05.2020 року та 27.05.2020 року на які ОСОБА_1 у зазначений час та місце до суду не з`явився.

Вважаю, що ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений на 13.05.2020 року, 20.05.2020 року та 27.05.2020 року, оскільки письмові виклики без виконання на адресу суду за будь-яких підстав повернуті не були.

Зауважую також той факт, що ОСОБА_1 за кожним викликом у судове засідання для розгляду справи звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи, вказуючи у своєї заяві тільки одну причину «запровадження в країні карантину».

Слід зазначити, що за наявними матеріалами справи ОСОБА_1 є жителем Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, а за віком, іншими показниками, не входить до групи ризику щодо захворювання на коронавірус.

Крім того, як захід карантин був застосований до 22.05.2020 року, строк дії якого сплив, не продовжений та у теперішній час прийняти заходи щодо послаблення карантинного режиму у місті, в тому числі відносно громадського транспорту, а суди всіх рівнів працюють у звичайному режимі, з обмеженням допуску у судові засідання лише осіб, які не є стороною по справі.

З огляду на викладене, вказані дії ОСОБА_1 , як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п.41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п.27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судові засідання, тобто добросовісно не виконував процесуальні обов`язки, а також те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП участь ОСОБА_1 при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядати справу у його відсутність.

ОСОБА_1 , згідно своїх письмових пояснень до суду, провину не визнав та зазначив, що 13.04.2020 року приблизно о 17-00 годині він разом зі своїм товаришем приїхав на своєму скутері до магазину «АТБ», розташованого по вул. Передовій у м.Дніпро. Після здійснення покупок, він з приятелем придбали та вживали неподалік від магазину невелику кількість алкогольних напоїв, а саме горілки та продовжували перебувати біля магазину. Коли його приятель пішов у своїх справах, він підійшов до залишеного скутера, взяв його за кермо та почав котити додому. В цей час до нього підійшов охоронець магазину та почав щось кричати, що він не повинен їхати у п`яному вигляді. Він пояснював охоронцю, що не збирається нікуди їхати, однак той його не слухав та почав викликати поліцію, при цьому різко схопив за скутер та повалив техніку на землю. Після приїзду поліції, вони запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння і він не став відмовлятись, оскільки не заперечував, що вживав алкоголь. Після проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, при цьому він пояснював, що не збирався нікуди їхати та не їхав на скутері у стані алкогольного сп`яніння, але його ніхто не слухав.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 провину не визнав, суд вважає, дослідивши наявні докази, що ОСОБА_1 винен в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується об`єктивними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №134997 від 13.04.2020 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що у їх присутності ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 1,80 %;

- тестом на алкоголь №1299, складеного 13.04.2020 року о 17-59 годині за допомогою приладу «Драгер», що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,80 %;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, результат якого склав 1,80%, з чим ОСОБА_1 погодився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , що 13.04.2020 року о 17-05 годині він перебував на паркові магазину «АТБ» по вул.Передовій,2, де побачив чоловіка, який сів за кермо мопеда та почав рухатись, перебуваючи у нетверезому стані, після чого він викликав поліцію, з метою припинення адміністративного правопорушення;

- рапортом працівника поліції від 13.04.2020 року, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозаписом, знятого на нагрудні камери відеоспостереження працівників поліції, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та проходження ним тесту за допомогою приладу «Драгер».

До пояснень правопорушника ОСОБА_1 , суд відноситься критично, оскільки його пояснення спростовуються об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання ним провини спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Заперечення ОСОБА_1 щодо недійсності як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, відхиляю, оскільки без зауважень, клопотань, будь-яких заперечень, останній підписав протокол, що слід вважати як погодження з текстом, інформацією в ньому, які внесла уповноважена на складання протоколу особа.

Також, відхиляю заперечення ОСОБА_1 про недійсність доказу у вигляді відеозапису, який патрульний поліцейський здійснив на такий технічний засіб, відносно якого не має відомостей чи був цей технічний засіб на балансі патрульної поліції, та проходив щоквартальну технічну перевірку у зв`язку з наступним.

Мотиви ОСОБА_1 фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Суд розцінює відповідні пояснення ОСОБА_1 як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, ОСОБА_1 оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 згідно своїх письмових пояснень свою провину не визнав, але не надав суду відомостей, про оскарження обставин адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій.

У зв`язку з викладеним та враховуючи суспільну небезпеку скоєного ним правопорушення, що могли бути завдані його діями збитки або настанням негативних тяжких наслідків, вважаю можливим призначити ОСОБА_1 єдине, встановлене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортним засобів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Л.Воробйов