Справа № 404/971/20
Номер провадження 3/404/386/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 10.02.2020 року о 01 год. 36 хв. ОСОБА_1 по проспекту Університетському, 18 у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів) та у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння із застосуванням технічного засобу «Drager» та у закладах охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що за часу та обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення він керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім нього в салоні автомобіля знаходився його товариш ОСОБА_2 . Заїхавши на АЗС «ANP» по просп.Університетському у м.Кропивницькому, вони вийшли з автомобіля маючи намір попити кави. У цей час до них під`їхав автомобіль працівників поліції, які повідомили про порушення ним Правил дорожнього руху, надавши на його прохання відео, відповідно до якого не вбачалося вчинення ним жодного правопорушення. У подальшому працівниками поліції було повідомлено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, оскільки працівники поліції його не зупиняли, він самостійно зупинив свій автомобіль, відеозапис із фіксацією порушення ним Правил дорожнього руху йому не надавали та крім того поліцейські поводили себе зверхньо та зневажливо, що викликало сумнів у їхній неупередженості. Він повідомив працівникам поліції, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовляється та бажає його пройти у закладі охорони здоров`я, на що йому поліцейськими було відмовлено з тої причини, що вже пізно. Вказує, що йому взагалі не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на який він би погодився в обов`язковому порядку.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 , вказавши, що був безпосереднім свідком вказаної події, під час якої працівники поліції дійсно не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та крім того відмовили йому у наданні такої можливості за його бажанням.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №320403 від 10.02.2020 року, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- довідку про отримання ОСОБА_1 29.12.2015 року посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.3);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціалізованого приладу газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» та у медичному закладі КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (а.с.4-5);

- відеозапис події (а.с.7, 23).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведене повністю узгоджується із положеннями пунктів 6-7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, якими передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

При цьому, судом неодноразово вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівників поліції, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення та відібрано пояснення у вказаних свідків, проте останні до суду жодного разу не з`явилися (а.с.15-16, 20-21, 27-28, 29-32), що вказує про ігнорування ними судових засідань та небажання надавати пояснення у справі. Подальше відкладення розгляду справи для виклику вказаних осіб призводить до її розгляду понад строки, визначені законодавством України, тому суд розглядає справу із врахуванням наявних доказів.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні викладені на заповнених заздалегідь надрукованих бланках, відповідно до яких водій у їх присутності 10.02.2020 року о 02 год. 10 хв. відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я.

Проте, з відеозапису, долученого до справи, вбачається, що 10.02.2020 року у час приблизно о 02 год. 10 хв. поліцейський пропонував ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічного засобу «Drager». При цьому після відмови останнього від проходження зазначеного огляду, відеозапис не містить жодних даних, які підтверджували б пропозицію поліцейського пройти ОСОБА_1 вказаний огляд у закладі охорони здоров`я. Також поліцейський образливо звертався до ОСОБА_1 . У зв`язку з вказаним письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю спростовуються відеозаписом та поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 і не беруться судом до уваги.

Таким чином у матеріалах справи відсутні достатні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 після його відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічного засобу «Drager», пропонувалося пройти вказаний огляд у закладі охорони здоров`я. Більше того, коли через годину після початку спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , останній сам запропонував пройти огляд у закладі охорони здоров`я, його пропозицію було проігноровано.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому будь-який доказ, одержаний незаконним шляхом або з істотним порушенням прав людини, не може бути визнаний допустимим.

Докази, які безпосередньо досліджені судом та є об`єктивними, вказують на те, що працівниками поліції не дотримано вимог ч.3 ст.266 КУпАП у вказаній справі, останніми не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд та не направлено його для огляду на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що також підтвердив ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 у суді.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Оскільки у матеріалах справи відсутні достатні допустимі докази, які б підтверджували раніше наведене, суд вважає недоведеним те, що ОСОБА_1 поліцейськими пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та відмову від цього ОСОБА_1 .

Тобто у справі не доведено обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а при оформленні результатів огляду на стан сп`яніння не дотримано передбаченого законодавством порядку.

Таким чином, із врахуванням раніше викладених вимог, твердження, викладені у складеному у справі протоколі про відмову ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, не ґрунтуються на наданих доказах, а спростовується ними, тому він не може слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло