Справа № 157/375/20
Провадження №3/157/289/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Фесь Т.І., дільничного офіцера поліції Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , адвоката Сіжука П.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , приватний підприємець,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 23 березня 2020 року близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи у своїй перукарні «Перукарня», що знаходиться за адресою: м. Камінь-Каширський, вул. Коніщука, 31, будучи особою-підприємцем, надавала послуги перукаря, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України в редакції від 16 березня 2020 року № 215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та рішення Камінь-Каширської міської ради від 17 березня 2020 року № 457/2, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.

Під час розгляду справи дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Шевчик В.С. підтримав наведене у складеному ним протоколі про адміністративне правопорушення звинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнала і пояснила, що на території свого домоволодіння має перукарню, однак 23 березня 2020 року не надавала перукарських послуг ОСОБА_3 , а у приміщенні перукарні знаходилася з метою розпалити грубку. В цей же час до неї підійшла сусідка ОСОБА_3 , яка волосся пофарбувала вдома самостійно, а до неї в перукарню прийшла лише з проханням оглянути пофарбоване волосся ззаду. При огляді волосся вона помітила сліди фарби і намагалася їх витерти, та в цей же час у приміщення зайшли працівники поліції і звинуватили її в тому, що вона надає перукарські послуги та тим самим порушує вимоги карантину, та почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Несподівана поява поліцейських її приголомшила, вона отримала психологічний стрес перебуваючи у незвичній для себе обстановці, була налякана й зовсім не знала як себе поводити та як довести свою невинуватість, вона не здатна була захистити себе і єдине що могла зробити, це просити працівників поліції не складати протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_2 та її адвокат Сіжук П.О. пояснили і те, що 23 березня 2020 року ОСОБА_2 не надавала перукарських послуг, під чим розуміється згідно з ДСТУ 4094-2002 комплекс технологічних, гігієнічних і естетичних операцій з догляду за волоссям, шкірою обличчя і шиї, пальцями рук і ніг з метою створення закінченого образу, який відповідає напрямку моди і потребам клієнта, і зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не підтверджені належними доказами. ОСОБА_2 не було роз`яснено поліцейським прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, докази обвинувачення отримані внаслідок істотного порушення її прав, а тому є недопустимими. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті адміністративного правопорушення, не зазначено конкретну порушену норму закону з огляду на бланкетність диспозиції ст. 44-3 КпАП України. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє ОСОБА_2 можливості здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях Європейського суду з прав людини. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про долучення до нього пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, про проведення відеофіксації та назви носія, на який зафіксовано правопорушення. Справа надійшла до суду не пронумерована. З урахуванням зазначених обставини, просили суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона користується перукарськими послугами ОСОБА_2 , є постійною клієнткою останньої, 23 березня 2020 року зайшла до приміщення належної ОСОБА_2 перукарні щоб записатися на конкретну дату для отримання перукарських послуг, на що ОСОБА_2 їй повідомила, що на даний час встановлено карантин, у зв`язку з чим вона не працює. Під час її перебування у перукарні в її присутності до приміщення зайшла сусідка ОСОБА_2 з обмотаним поліетиленом волоссям на голові, і ОСОБА_2 лиш дивилася останній ззаду чи пофарбувалося волосся, як в цей же момент зайшли працівники поліції та почали складати відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, при цьому проводилася відеозйомка. Сусідка, яка заходила до ОСОБА_2 , після приходу поліцейських відразу ж пішла з приміщення перукарні.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , вона проживає неподалік будинку ОСОБА_2 , є сусідкою останньої. ОСОБА_2 біля свого будинку має перукарню. Оскільки в державі встановлено карантин, тому вона вирішила волосся на голові пофарбувати сама, однак ззаду не змогла побачити результат фарбування, у зв`язку з чим прийшла з нанесеною на голову фарбою до приміщення перукарні ОСОБА_2 . Остання запросила її сісти в перукарське крісло, прикрила накидкою, та, оскільки ззаду фарба потекла, почала їй витирати голову, як в цей час зайшли працівники поліції. Вона ( ОСОБА_3 ) пояснювала поліцейським, що є сусідкою, що тільки зараз зайшла, проте поліцейські її не слухали і вона залишила приміщення перукарні. В цей же час в перукарні була жінка, яка робила манікюр, сидячи за своїм столом.

З відеозапису з місяця події, що здійснював, як було встановлено в судовому засіданні, поліцейський ОСОБА_5 , вбачається, що до приміщення перукарні зайшли поліцейські і в цей же час ОСОБА_2 , на якій був одягнений поверх одягу фартух, маючи в руках перукарський засіб (пензлик), оглядала волосся особи жіночої статі, яка сиділа в перукарському кріслі та була вкрита поверх одягу перукарською накидкою. На запитання поліцейського чи знає ОСОБА_2 , що робота перукарень заборонена, остання чітко вказала про те, що знає про заборону, але за стільки днів лише перший раз вийшла на роботу, по одному обслуговує клієнтів, і зараз у перукарському кріслі знаходиться її сусідка, яка є здоровою. Окрім того, ОСОБА_2 просила у поліцейського не складати протокол про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що їй досить багато треба працювати для сплати штрафу у розмірі 17000 грн. Особа жіночої статті, яка сиділа в перукарському кріслі, вказувала, що ОСОБА_2 не винна, що вона сама останню попросила її пофарбувати, що перукарня зараз закриється.

Фарбування волосся особі є косметичною процедурою, що може бути виконана шляхом надання перукарських послуг.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, доходу висновку, що ОСОБА_2 , яка, згідно з доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами є фізичною-особою підприємцем і здійснює діяльність, пов`язану з наданням перукарських послуг (а.с. 9-10), надавала ОСОБА_3 перукарські послуги , пов`язані з фарбуванням волосся.

Те, що ОСОБА_3 прийшла до приміщення перукарні вже з нанесеною фарбою на волосся, на що посилається як сама ОСОБА_2 , так і свідки, вищезазначених обставин не спростовує, оскільки нанесення на волосся фарби є лише одним з етапів фарбування і цим послуга по фарбуванню волосся не вичерпується.

У відповідності до ч. 1 та п. 3 ч. 2 постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 16 березня 2020 року № 215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. установлено карантин та заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 17 березня 2020 року № 47/2, з 18 березня 2020 року по 3 квітня 2020 року тимчасово призупинено роботу закладів побутового обслуговування, зокрема перукарень, що знаходяться на території Камінь-Каширської міської ради.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, доведена, оскільки вона порушила встановлену вищезазначеними постаною та рішенням заборону щодо роботи суб`єктів господарювання в період карантину, що передбачає приймання відвідувачів.

Посилання адвоката Сіжука П.О. на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено суті адміністративного правопорушення та не вказано чітко пункту та підпункту постанови Кабінету Міністрів України, порушення яких ставиться у вину ОСОБА_2 , є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначається, що ОСОБА_2 , будучи особою-підприємцем надавала послуги перукаря у своїй перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушила приписи зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з відеозапису з місця події, при складані протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський оголошував ОСОБА_2 зміст п. 3 постанови Кабінету Міністрів України, тобто остання була проінформована, що саме ставиться їй у вину, а тому відсутність у протоколі вказівки на конкретний пункт зазначеної постанови Кабінету Міністрів України не свідчить про неконкретність звинувачення, про порушення права на захист, про перешкоди у здійсненні захисту або ж про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Інформація, що міститься на доданому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі з місця події узгоджується з поясненнями в судовому засіданні свідків, у зв`язку з чим доходжу висновку, що такий відеозапис є належним доказом у справі, і не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про його долучення до протоколу з урахуванням наведеного саме по собі не є підтвердженням його недопустимості як доказу.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 було роз`яснено її права та обов`язки, і нею був проставлений підпис у відповідній графі протоколу, а тому безпідставними є посилання на те, що такі права поліцейський їй не роз`яснював.

Окрім того, ОСОБА_2 були роз`яснення її права судом під час розгляду справи, і, остання скористалася для захисту її інтересів послугами адвоката, тобто її право на захист дотримано.

При цьому твердження ОСОБА_2 про її розгубленість на час приходу в перукарню поліцейських, не розуміння нею суті подій, що відбувалися, суд розцінює критично і оцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 вела себе спокійно, вказувала на те, що знає про заборону роботи перукарні і просила не складати протоколу про адміністративне правопорушення, мотивуючи суворістю передбаченого законом стягнення.

Безпідставними є посилання адвоката на те, що ОСОБА_2 на час знаходження у перукарні і приходу поліцейських була одягнена у кофту та штани без спеціального одягу для надання перукарських послуг, адже як вбачається з відеозапису з місця події, на останній також був одягнений фартух.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 надійшли прошиті та пронумеровані, з описом документів, а тому безпідставними є твердження адвоката про відсутність на документах нумерації.

Беручи до уваги, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків та не становить з огляду на вищенаведені конкретні обставини вчинення правопорушення значної суспільної небезпеки, з урахуванням даних про її особу, а саме те, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, самостійно виховує двоє неповнолітніх дітей, вважаю за можливе звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і для попередження скоєння нових правопорушень обмежитись щодо неї усним зауваженням, а справу провадженням закрити на підставі ст. 22 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, ч. 1 ст. 187, п. 3 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільнити її від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Антонюк