Провадження № 3/331/1431/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , обіймає посаду водія ПрАТ «Запорізьке АТП 12329», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 090831 від 16.09.2020 року слідує, що 16 вересня 2020 року, о 13 годині 35 хвилин, в м. Запоріжжі по вул. Троїцька, поблизу будинку № 42, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який виконує регулярні пасажирські перевезення на міському автобусному маршруті № 42, перевозив пасажирів понад максимальну кількість, зазначену в реєстраційних документах, а саме 22 особи, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів України № 760 від 26.08.2020 року.

Такі дії ОСОБА_1 за вищевказаним протоколом кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що, будучи водієм міського транспорту, 16.09.2020 року він здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 42, дотримуючись правил карантину, при цьому кількість пасажирів дорівнювала кількості місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу. Здійснивши висадку двох пасажирів на зупинці по вул. Троїцькій в м. Запоріжжі, в салон його автомобіля зайшла компанія студентів з трьох осіб, після чого транспортний засіб під його керуванням був зупинений працівниками патрульної поліції. Посилаючись на те, що кількість пасажирів перевищувала допустиму лише на одну особу, просив суд звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого ним правопорушення. Крім того, додав, що єдиним джерелом його доходу, є заробітна плата, середній розмір якої дорівнює прожитковому мінімуму на одну людину, тоді як на його утриманні знаходяться дружини, яка не працює та теща похилого віку, яка важко хворіє.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 9, 33 КУпАП, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП, що ставиться у вину ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З огляду на те, що диспозиція ст. 44-3 КУпАП має бланкетний характер, для з`ясування об`єктивної сторони порушення необхідно виходити з того, які самі правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» суб`єктом порушено.

Разом з тим, як слідує зі змісту протоколу серії АА № 090831 від 16.09.2020 року, ОСОБА_1 перевозив пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах 22 особи, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів України № 760 від 26 серпня 2020 р.

Проте, вказаною постановою лише затверджені зміни до актів Кабінету Міністрів України, зокрема, до постанови від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Таким чином, з урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів у справі, не містить посилання на конкретну норму відповідного нормативно-правового акту, суд не може встановити об`єктивну сторону вчиненого особою правопорушення у зв`язку з тим, що обвинувачення не сформульовано відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» від 15.05.2008 р., правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє поліцейський, яким складено протокол про адміністративне порушення, також відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 090831 від 16.09.2020 р., рапорт працівника патрульної поліції, зміст якого збігається зі змістом суті правопорушення, викладеного в протоколі, які в своїй сукупності не підтверджують того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

З продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису подій від 16.09.2020 року судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слідує складання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому встановлення ані загальної кількості пасажирів, ані їх допустимої кількості, не зафіксовано.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема встановлення допустимої кількості пасажирів для такого виду транспорту та посилання на нормативно-правовий акт, який регулює питання в цій сфері та розкриває суть об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не підтверджена наявними доказами безсумнівно, а інших доказів, які б вказували на наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять, тому провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 44-3, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко