Справа № 213/161/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2020 року м. Кривий Ріг
Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., отримавши матеріали, які надійшли з Інгулецького районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
06 травня 2020 року на адресу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області згідно постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал, щодо притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.05.2020 року, справу розподілено судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіну І.Б. .
Ознайомившись з матеріалами зазначеної справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.
Питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано нормами КУпАП.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
А тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права. Отже, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності даного адміністративного матеріалу застосувати необхідно відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 статті 34 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для передачі справи з одного суду до іншого, а саме кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Абзацом 2 частини 1 статті 34 КПК України, крім того, визначено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
При цьому, ч. ч. 2, 3 ст. 34 КПК України встановлено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого, зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду.
З наведеного вбачається, що а ні КУпАП, а ні КПК України, не передбачено можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.
При цьому, Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться на території юрисдикції Дніпровського апеляційного суду, свідчить про те, що вирішення питання про передачу справи між цими судами входить до його компетенції.
Суд зауважує, що частиною 5 статті 34 КПК України визначено: спори про підсудність між судами не допускаються.
Крім того, право визначення суду, у якому розглядається справа, згідно зі ст.257 КУпАП надано органу (посадовій особі), уповноваженому складати протокол, на що вказує і Пленум Верховного Суду України у постанові «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП» від 11 червня 2004 року за №11. Тому протокол може бути повернено органу, що склав протокол, для вирішення питання про направлення для розгляду за підсудністю до належного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276, 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І. Б. Чайкін