Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1054/20 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Гонгало Н.В.,

адвоката Ленського І.О.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №168470 від 08.05.2020 водій ОСОБА_1 08.05.2020 о 23:10 годині по вул. Семінарська, 23 в м. Коростишів, Житомирської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та провадження по справі закрити. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП. Вважає, що відповідно до відеозапису, неможливо встановити повну та об`єктивну картину всіх подій, однак, суд першої інстанції на це не звернув уваги. Крім того, судом першої інстанції проігноровано ту обставину, що працівниками патрульної поліції не було дотримано всіх вимог, визначених «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України №1376 від 06.11.2015. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення інспектором не зазначено спеціального технічного засобу, який би був у працівників поліції на місці його зупинки, за допомогою якого можливо провести огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, працівниками поліції не було дотримано даного порядку, оскільки йому на місці зупинки не пропонувалося пройти огляд, бо був відсутній спеціальний технічний засіб.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону, суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не дотримався.

При цьому, як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Обґрунтовуючи висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався як на доказ - протокол серії ОБ №168470 від 08.05.2020 про адміністративне правопорушення (а.с.2), письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3,4), відеозапис (а.с.5), рапорт інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції Я.Кічкорука (а.с.6). При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно не перевірив пояснення ОСОБА_1 , безпосередньо не дослідив відповідні докази на його захист, без належного аналізу та оцінки таких доказів у їх сукупності, допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи.

Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , зазначив, що він дійсно 08.05.2020 о 23:10 годині по вул. Семінарська, 23 в м.Коростишів Житомирської області керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , повертались з цивільною дружиною та трирічною дитиною додому, та був зупинений працівниками поліції. Після огляду його посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, працівники поліції зазначили, що у нього на автомобілі не горять освітлювальні лампи «стоп», а потім, зазначили, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. З метою вирішення ситуації, вимагали у нього кошти на «каву», після його емоційної відмови, склали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, але наполягав на його проведенні на місці зупинки автомобіля спеціальним приладом «Драгер», оскільки в такий пізній час (опівніч), не міг залишити свою сім`ю. Поліцейський відмовився провести таке обстеження, пославшись на відсутність прибору «Драгер. Поліцейським були внесені в протокол неправдиві дані щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння. Так, в нього не могло бути запаху алкоголю з порожнини рота, оскільки не вживав алкоголь, при цьому, він нормально рухався, а почервоніння обличчя було складно розгледіти в темну пору. Поліцейський штучно і безпідставно створив необхідність їхати йому невідомо на скільки, залишаючи серед ночі на вулиці дружину з трьох річною дитиною. Крім того, звернув увагу, що уривки запису з відеокамери поліцейського не відображають реальних і в повній мірі обставин події.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 , в ході апеляційної апеляційного провадження матеріалами справи не спростовано.

Так, із наявного в справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який не є безперервним, фактично складається з неякісних (погане освітлення учасників події, нечіткий звук) фрагментів та наданий як доказ вини ОСОБА_1 , не вбачається конкретного фіксування відмови останнім від проходження огляду на стан сп`яніння, а так само і роз`яснення йому наслідків такої відмови. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спокійно дає пояснення працівнику поліції, координації його рухів та мови не порушено, поведінка відповідає обстановці, заперечує ознаки сп`яніння, звертає увагу та наглядно демонструє відсутність тремтіння пальців рук.

Щодо наявних в справі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд звертає увагу, що в цих поясненнях відсутні дані про вид такого огляду, тобто на місці з допомогою алкотестера чи в медичному закладі.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 , пояснив, що разом із своїм товаришем ОСОБА_2 були запрошені працівником поліції як свідки щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . На місці, йому, зі слів працівника поліції, стало відомо, що ОСОБА_1 відмовляється їхати на огляд в медичний заклад з приводу визначення стану алкогольного сп`яніння, а в працівників поліції відсутній алкотестер для такого огляду. При цьому, зі ОСОБА_1 він не спілкувався, чи перебував той у стані сп`яніння не знає. Працівники поліції його разом з ОСОБА_2 відразу посадили в автомобіль та надали для підпису документи, які він підписав, не ознайомлюючись з їх змістом. Свідок ОСОБА_3 заперечив факт відмови ОСОБА_1 в його присутності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наявні в справі письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , викликають сумніви в їх допустимості як доказу, а тому до уваги апеляційним судом не беруться. Так, пояснення свідка ОСОБА_3 складено письмовими ручками різних кольорів, вступна частина пояснення та відмітка про ознайомлення свідка з поясненням однією ручкою, а зміст виклад пояснень по суті, іншою ручкою. Крім того, пояснення обох свідків не завірені підписом відповідного працівника поліції, який їх відбирав.

Свідок ОСОБА_2 на неодноразові виклики до апеляційного суду не з`явися.

Інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, у відповідності до норм ст.283 КУпАП, якими регламентовано зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити, зокрема й: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Тобто, у разі визнання особи винуватою мотивувальною частиною постанови має бути обов`язково встановленим - відповідне зазначення формулювання правопорушення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків правопорушення.

Проте, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, оскільки як убачається зі змісту постанови, судом першої інстанції у мотивувальній частині постанови формально викладено лише зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а фактичні обставини провадження, тобто формулювання звинувачення у адміністративному правопорушенні, визнаного судом доведеним, - встановлено не було.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун