П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Писанець Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Волноваха, Волноваського району, Донецької області, громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.44-3 КУпАП,

встановив :

До суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, згідно якого вона, 20.08.2020., будучи ФОП « ОСОБА_2 » не проконтролювала виконання п.п.1 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 та п.7 Постанови ДСЛУ від 09.05.2020року №17 у магазині «Встреча», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: продавець ОСОБА_3 знаходилась на робочому місці без засобів індивідуального захисту, чим скоїла правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала. Просила провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Так, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (із змінами та доповненнями на час розгляду справи) на усій території України з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року встановлено карантин.

Підпунктами 1 пункту 10 вказаної постанови, яку інкримінують працівники поліції ОСОБА_1 зазначено, що на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, такого змісту: «стаття 44-3». Порушення правил щодо карантину людей, а саме - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

На підтвердження скоєння правопорушення при викладених вище обставинах надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №162906; письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 ; пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; витяг з ЄДР.

Досліджуючи надані суду докази, суд вважає, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_7 порушення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не проконтролювала свого працівника щодо виконання вимог постанови, а саме п.п.1 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641.

Однак, суд звертає увагу на те, що діючою постановою КМУ від 22.07.2020 року №641, зокрема підпунктами п.п.1 п.10 не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати контроль за своїм працівником щодо виконання вищевказаної постанови. Вказаними пунктами на період дії карантину лише забороняється вчинення дій згідно переліку, проте не зазначено, що власник суб`єкта господарювання зобов`язаний здійснювати такий контроль.

Уповноваженою особою на складання відповідного протоколу не зазначено, яким діючим законодавством передбачено обов`язок власника здійснювати нагляд за його найманим працівником щодо додержання ним Постанови КМУ №641.

Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, аналізуючи норми законодавства, письмові докази, суд доходить висновку, що жодного беззаперечного, належного, допустимого доказу, порушення ОСОБА_1 правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених законодавством матеріали справи не містять, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не підтверджений, а враховуючи, що сам по собі протокол про адміністративне порушення не є підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності суд вважає, що провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, статтями 44-3, 221, 247, 280, 284, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Писанець