КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

33/824/2432/2020 Суддя І інстанції Ковбель М.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебує за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 гривень.

Згідно з постановою судді солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, став на шлях їх порушень та скоїв адміністративне правопорушення за таких обставин.
04.01.2020 близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 при оголошені усного наказу командира вказаної військової частини про складня Військової присяги молодим поповненням, офіційно, в присутності інших військовослужбовців, відмовився від складання Військової присяги, аргументуючи свою відмову через релігійні переконання, так як є членом «Церкви Християн Віри Євангельської».
Разом з тим, з листа Рівненської обласної державної адміністрації від 10.01.2020 № вих-1173/0/01-22/20 убачається, що ОСОБА_1 письмову заяву про направлення на альтернативну (невійськову) службу не подавав.
Отже, солдат ОСОБА_1 усупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» статей 11, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, будучи військовослужбовцем строкової військової служби, не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 про складня Військової присяги, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-10 КУпАП, - відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.
Вважаючи постанову судді незаконною і необґрунтованою, апелянт вказує на те, що не міг прийняти Військову присягу через свої релігійні переконання, оскільки є членом релігійної громади, у 2014 році прийняв Святе по вірі водне хрещення та став членом помісної Церкви ОСОБА_3 «Благодать» м. Вараш, про що ставив до відома військове командування.
В апеляції зазначено, що притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за відмову від прийняття Військової присяги з мотивів релігійних переконань порушує вимоги ст. 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні та релігійні організації» та вимоги ст. 34 КУпАП.
Окрім того в апеляції наголошується на порушеннях норм процесуального права, які полягають у тому, що протокол про військове адміністративне правопорушення не був складений протягом 3-х діб з моменту встановлення даних, які підтверджують факт вчинення військовослужбовцем правопорушення, як того вимагає закон, а також ОСОБА_1 не було надано можливості дати письмові пояснення та зауваження до протоколу.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року про те, що солдат ОСОБА_2 при оголошені усного наказу командира вказаної військової частини про складня Військової присяги молодим поповненням, офіційно, в присутності інших військовослужбовців, відмовився від складання Військової присяги не підтверджується жодним наявними у справі доказом.
Так, у письмових поясненнях, приєднаних до протоколу про військове адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вказав, що не ухилявся від призову на військову службу та кожного разу пред`являв у військоматі документ про те, що він є членом релігійної громади помісної церкви ОСОБА_3 . Через те, прибувши до ВЧ НОМЕР_1 від проходження служби не відмовляється, але через свої релігійні переконання відмовляється від складання військової присяги.
При цьому у письмових поясненнях ОСОБА_1 відсутні будь-які згадки про невиконання усного наказу командира військової частини про складня Військової присяги 04 січня 2020 року.
У письмових поясненнях, приєднаних до протоколу про військове адміністративне правопорушення, заступник командира навчального батальйону з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 та командир 1 навчальної роти ВЧ НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 пояснювали, що кілька військовослужбовців,у томі числі, і ОСОБА_1 , 04 січня 2020 року близько 8 години 30 хвилин, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 при оголошенні усного наказу командира вказаної військової частини про складня Військової присяги молодим поповненням, офіційно, в присутності інших військовослужбовців, відмовився від складання Військової присяги, аргументуючи свою відмову релігійними переконаннями, бо вони є членами «Церкви ОСОБА_3 ». Разом з тим, від проходження військової служби зазначені військовослужбовці не відмовляються.
Будучи викликаними в судове засідання суду апеляційної інстанції, майор ОСОБА_4 та майор ОСОБА_5 до суду не з`явились, відтак суддя апеляційного суду не може прийняти їх письмові пояснення без перевірки, оскільки буде порушено принцип безпосередності, тим більше, що в судовому засіданні апеляційної інстанції з`ясувалися обставини, які спростовують письмові пояснення вказаних осіб щодо відмови солдата ОСОБА_1 від виконання усного наказу командира військової частини про складня Військової присяги.
Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що під час призову на військову службу він неодноразово заявляв у військоматі про те, що він є членом релігійної громади, у 2014 році прийняв Святе по вірі водне хрещення та став членом помісної Церкви ОСОБА_3 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м. Вараш та подавав відповідні документи, проте не встиг у передбачений законом строк подати відповідну заяву про направлення на альтернативну (невійськову) службу, а тому був призваний на військову службу.
По прибуттю на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 він, та ще кілька осіб, які також є членами вказаної релігійної організації, повідомили про те, що вони не відмовляються від проходження військової служби, проте не зможуть скласти Військову присягу через свої релігійні переконання.
Про це, зокрема, був попереджений командир 1 навчальної роти майор ОСОБА_5 , який 04 січня 2020 року сказав ОСОБА_1 та іншим військовослужбовцям, які не могли скласти Військову присягу, залишатись у казармі та не виходити на плац, де складали присягу інші військовослужбовці, і він з своїми товаришами залишився у казармі.
Пояснення ОСОБА_1 про те, що під час складання присяги військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 він не був на плацу, а перебував у казармі підтвердили в судовому засіданні апеляційної інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також у зв`язку з відмовою від складання присяги через релігійні переконання за розпорядженням командира роти залишились у казармі та не вийшли на плац.
Пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про обставини, за яких вони не складали Військову присягу підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Так, з акту службового розслідування по факту відмови скласти Військову присягу курсантами навчальної роти за релігійними ознаками убачається, що 02 січня 2020 року командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено телеграму за № 350/179/6/6/2, якою проінформовано Начальника Центрального управління ВСП по місту Києву та Київській області та посадових осіб за підпорядкованістю про наміри солдатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших не складати Військову присягу (а.с. 15-16).
Отже, командуванню військової частини ще до 04 січня 2020 року було відомо про відмову солдата ОСОБА_1 від складання Військової присяги через релігійні переконання.
У цьому ж акті службової перевірки зазначено, що курсанти навчальної роти навчального батальйону солдати строкової служби ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші у визначений час та місце складання Військової присяги не прибули до загального строю навчальної роти, військову присягу не склали та не скріпили її власноручним підписом (а.с. 16).
Отже, наявними у справі доказами підтверджено ту обставину, що солдат ОСОБА_1 не склав Військової присяги, посилаючись на свої релігійні переконання, та не був присутнім на плацу ВЧ НОМЕР_1 04 січня 2020 року, коли за усним наказом командира військової частини складали присягу військовослужбовці вказаної частини.
Диспозицією ч. 1 ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), а ч. 2 цієї статті - відповідальність за таке ж діяння, вчинене в умовах особливого періоду.
Позаяк солдату ОСОБА_1 04 січня 2020 року не доводився усний наказ командира військової частини про складня солдатами ВЧ НОМЕР_1 Військової присяги і він не відмовлявся від виконання вимоги командира про складання присяги, то відсутня сама подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, а дії солдата ОСОБА_1 щодо відмови від складання присяги через релігійні переконання, вчинені до 04 січня 2020 року, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого згаданою статтею.
За таких обставин постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська