ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/309/20 Справа № 207/4177/19 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 25 грудня 2019 року, о 02 годині 20 хвилин, в м. Кам`янське по вул. Матросова 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич-2140, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразну мову, нестійку ходу, і в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 277484 від 25 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова є незаконною та необгрунтованою. Так, ОСОБА_1 вказує, що 25 грудня 2019 року він приїхав до своєї знайомої ОСОБА_2 , з якою вони вжили спиртного, після чого він, вирішивши залишитися у неї ночувати, пішов забрати свої документи із автомобіля. При цьому вказує, що під час пошуку документів в салоні автомобіля під`їхав екіпаж патрульної поліції, та працівники поліції заявили, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп"яніння у медичному закладі, однак він відмовився від проходження огляду, оскільки не керував автомобілем і не був зобов`язаний виконувати таку вимогу працівників поліції. При цьому, його знайома ОСОБА_2 спостерігала за цим конфліктом з балкону, та була в подальшому допитана як свідок, однак її показання не прийняті судом до уваги. Також, вказує, що допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила факт знаходження його в автомобілі та відмови від проходження медичного огляду, а тому вважає, що її показання є свідченнями на підтвердження його невинуватості у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, звертає увагу на те, що рішення суду про стягнення з нього судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. суперечить змісту ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 277484 від 25 грудня 2019 року, рапортом інспектора-чергового Південного ВП Кам"янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Чучко С.В., рапортом СРПП № 3 Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, відеозаписом з нагрудних камери працівників поліції.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведних доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Разом з цим, суд розцінює критично твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки ці обставини повністю спростовуються показами наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_3 , а також працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу й на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, з метою підтвердження або спростування його ознак, встановлених працівниками поліції.

З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції видно, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, що підтверджується й вищенаведеними доказами у справі та свідчить про те, що його дії підпадають під ознаки та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо твердженнь ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила доводи щодо невчинення ним адміністративного правопорушення, то апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу та ставиться до них критично, оскільки ОСОБА_2 з ОСОБА_1 знаходяться в дружніх відносинах, вона є його "кумою", та її покази спростовуються іншими, вищенаведеним доказами у справі.

Доводи скарги ОСОБА_1 , щодо необгрунтованого стягнення з нього судового збору, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки частино 6 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору, а відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставки судового збору встановлюються 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що повністю спростовує доводи скарги ОСОБА_1 .

Отже, при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладені обставини, доводи скарги ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими, тому його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко