Справа № 357/7350/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2020 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В. О. розглянувши матеріали, що надійшли від батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торчиця Ставищенського району Київської області, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Транссіті», одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: 3-х, 6-ти та 9-ти років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , неповні дані про притягнення до адміністративної відповідальності: притягувався,

на підставі ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

29.07.2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

20.07.2020 року щодо ОСОБА_1 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20 липня 2020 року о 17 год. 06 хв. в м. Біла Церква по бульв. Олександрійському, 78 водій ОСОБА_1 здійснював міське перевезення за маршрутом № 22 на транспортному засобі Богдан А092 д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, а саме: керував з 100% сидячих пасажирів та вісім стоячих пасажирів, чим порушив вимоги підп. 7 п. 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 № 392 та затверджений протокол № 19.

ОСОБА_1 в судовому засідання вину у вчинені правопорушень не визнав та пояснив, що він працює водієм в ТОВ «Транссіті» на маршруті № 22. Щодо нього неодноразово складають протоколи про вчинення правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. Неодноразово попереджав пасажирів про те, щоб їхали у громадському транспорті в захисних масках та не перевищували кількість пасажирів в салоні автобуса, коли в умовах карантину не дозволено перевозити стоячих пасажирів. Але пасажири ніколи не реагують на його прохання та не виконують обмеження, встановлені під час дії на території України карантину. ОСОБА_1 вважає, що він не вчиняв вказаного правопорушення, протокол складений безпідставно. Просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 117378 від 20.07.2020 р., рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Касяненко А.Р; переглянувши відеозапис з нагрудної камери АІ00090, БН01295 до протоколу ГП № 117378 від 20.07.2020 р., прийшов до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Так, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 117378 від 20.07.2020 р. суть правопорушення не відповідає диспозиції ст. 44-3 КУпАП, та відповідальність за вказане правопорушення передбачена іншою нормою Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020 року по справі № 1-14/2020(230/20), наголошено, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Під час розгляду Конституційним Судом України цієї справи Кабінет Міністрів України постановою „Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 вніс зміни до назви Постанови № 392, пункту 3 Постанови № 392, виклавши його в новій редакції, абзац шостий пункту 6 Постанови № 392 виключив. Крім того, згідно з пунктом 2 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22 липня 2020 року № 641, пункти 2-8, 11, 12, 12-1-12-3, 13-16 Постанови № 392 визнано такими, що втратили чинність.

Враховуючи викладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому справа щодо нього підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 221, п. 1 ст. 247, ст. 256, 283, 284 КУпАП та відповідно до ст. 44-3 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяВ. О. Примаченко