Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/525/20

номер провадження 3/511/312/20

15.05.2020 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж. В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_1 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №241910 від 21.03.2020, згідно якого ОСОБА_1 21.03.2020 року біля 10 год. 20 хв., знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , порушив правила режиму карантину введених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», здійснивши реалізацію канцелярських товарів.Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за вказаним протоколом за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Також надав суду заперечення, в яких вину свою не визнав. Зазначив, що складений відносно нього протокол не відповідає нормам чинного законодавства. В порушення ст. 251 КУпАП до матеріалів справи не надано достатньо доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та його винуватості. Окрім того, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не конкретизовано дії, в яких полягало адмінправопорушення, опис правопорушення.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції не прийняв до уваги, той факт, що відповідно до видів діяльності, якою займається ФОП " ОСОБА_2 " в магазині «Клякса» є саме діяльність з ремонту комп`ютерів, торгівля засобами зв`язку, гігієни, тощо, які знаходились в магазин, і ця діяльність була дозволена Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами). Незважаючи на вищезазначене, магазин був закритий для відвідувачів.

В день перевірки - 21.03.2020 pоку, тобто на момент складання адміністративного протоколу магазин не працював, там здійснювалось санітарне прибирання приміщення та його дезінфекція, а також проводилась ревізія товарно-матеріальних цінностей. На час перевірки в магазині відвідувачів не було і торгівля не здійснювалась. ОСОБА_3 був закритий для відвідувачів. Крім того, на дверях магазину мається оголошення, що в зв`язку з карантином магазин не працює.

Жодного доказу того, що він здійснював прийом відвідувачів в матеріалах справи відсутні (зокрема, немає свідків-покупців, їх письмових пояснень щодо їх обслуговування в магазині, який саме був проданий товар). Отже, факт продажу товарів жодним чином не зафіксований і не підтверджений.

Разом з тим, відкриті двері магазину не можуть свідчити про здійснення прийому відвідувачів з метою торгівлі та слугувати переконливим та достатнім доказом порушення правил карантину.

Матеріали цієї справи містять пояснення якихось сторонніх осіб стосовно даного правопорушення, які були отриманні авторами протоколу не на місці виявлення адміністративного правопорушення, а в кабінеті Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , так і пояснення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 однакові, різниця лише у прізвищах та ініціалах, дані через декілька днів після вчинення правопорушення.

Що стосується фото доданого до протоколу, просив врахувати, що ці фото не можуть бути прийняті в якості доказу правопорушення, оскільки вони вионані невідомо яким технічним приладом. З вказаних фото не зрозуміло, суть , час та місце відображених на фото подій.

Просив врахувати вказані заперечення при винесенні судового рішення, так як вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення Серія АПР18 № 241910 від 21.03.2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, а тому просив суд закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в його діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 268 КпАП України явка правопорушника у вказаній категорії справ не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути протокол без його особистої участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, ознайомившись з запереченнями ОСОБА_1 на складений відносно нього протокол, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення не доведена з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що є процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Так в протоколі складеному у відношенні ОСОБА_1 , зазначено, що він порушив правила режиму карантину та здійснив реалізацію канцелярських товарів, чим порушив вимоги Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вочевидь, що ст. 44-3 КУпАП має бланкетний характер, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Статтею 2 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року №1645-ІІІ, встановлено, що відносини у сфері захисту населення від інфекційних хвороб регулюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, законами України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення", цим Законом, іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином сам Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не встановлює заборон та обмежень щодо здійснення господарської діяльності, а тому вочевидь законодавчі приписи даного закону особа, яка притягається до адмінвідповідальності, порушити не могла.

Державне регулювання діяльності у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено в Розділі ІІ зазначеного Закону та покладено на Кабінет Міністрів України (ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року №1645-ІІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, в редакції чинній на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, підпунктом 3 пункту 2 встановлено заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Нині розглядуваний протокол не містить посилання на підпункт 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, а саме не вказано, яка саме заборонена цією постановою торгівельна діяльність чи діяльність з побутового обслуговування здійснювалась, внаслідок чого робота магазину мала бути припиненою, а тому протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КупАП та не може бути належним доказом вчинення особою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Далі, щодо самого факту вчинення торгівлі вказаним суб`єктом підприємницької діяльності 21.03.2020 року канцелярськими товарами, то суд вважає, що всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення йдеться про події, які відбувались 21.03.2020 року за участю ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , однак на підтвердження здійснення торгівлі в магазині канцелярськими товарами не додано доказів продажу товару будь-якій особі (розрахункових документів, пояснень осіб, які саме купили товар в магазині, або в присутності яких товар був куплений іншими особами, відеозапису, тощо).

Додані до матеріалів справи фототаблиці відображають лише приміщення магазину, але з цих фото взагалі неможливо встановити чи мають вони відношення до подій, про які йдеться в протоколі, вказані докази свідчать лише про те, що магазин був відкритий.

Наразі не існує норми, яка б передбачала закриття тих чи інших підприємств, установ чи організацій або введення особливого режиму їх функціонування. Кабінет Міністрів України у своїй постанові заборонив тільки роботу, яка передбачає прийом відвідувачів. Здійснення інших робіт в приміщенні (прибирання, комплектування товару), тобто робота в такому режимі не є порушенням правил карантину, порушенням правил у тому випадку, коли магазин здійснює обслуговування громадян.

При цьому судом встановлено зі свідоцтва платника єдиного податку серії А №435354, виданого суб`єкту господарювання «Герус Г ОСОБА_8 », що видами господарської діяльності даної особи є: ремонт комп`ютерів і переферійного устаткування, роздрібна торгівля комп`ютерами, переферійним устаткованням і програмним забезпеченням, роздрібна торгівля меблями, освітлювальними приладами та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах, рекламні агентства.

Доказів того, що на час складання протоколу у приміщенні магазину були відвідувачі та відбулася реалізацій товару суду не надано, або надання інших послуг суду не надано.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а суд не справі збирати самостійно докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Далі, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якості доказів в підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення додано письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які були надані в Роздільнянському ВП ГУНП України в Одеській області. Згідно письмових пояснень вказаних свідків всі вони є членами комісії з питань перевірки виконання постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, створеної розпорядженням №165/2020 від 18.03.2020 року Роздільнянської РДА.

ОСОБА_1 заперечував, що вказані свідки були очевидцями вчинення ним правопорушення.

В підтвердження позиції ОСОБА_1 та його заперечень протокол, складений у відношенні ОСОБА_1 , також не містить відомостей про свідків вчиненого ним правопорушення, як того вимагає ст. 256 КУпАП, а тому письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які додані до матеріалів справи, не можуть бути прийняті в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи в додатках до протоколу відсутнє розпорядження компетентного органу про створення комісії, на яке посилаються вказані свідки, за №3165/2020 від 18.03.2020 року Роздільнянської РДА.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про те, що 21.03.2020 року ОСОБА_1 здійснював дії, які б свідчили про порушення правил щодо карантину людей .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що факт порушення ОСОБА_1 . Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а відповідно і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не доведено належними доказами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області в десятиденний строк з дня її винесення.

Суддя: Ж. В. Теренчук