Справа № 461/4116/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/1029/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю ОСОБА_1 та його захисника Синявської Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 червня 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Згідно постанови, 13 травня 2020 року о 04 год. 56 хв. на перехресті просп.Чорновола та вул.Зернової у м.Львові, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена швидкість мовлення, неприродна блідність обличчя, поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати таку, та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_2 .

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, відтак такою що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні клопотання трудового колективу ФОП ОСОБА_2 про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу суд зазначає, що «згідно пояснень ОСОБА_1 він раніше вже був притягнений до адміністративної відповідальності у 2012 році за ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік 06 місяців. Крім того, як встановлено судом, що раніше -31 січня 2011 року він був притягнутий до відповідальності за ст. 173 КУпАП постановою судді Франківського районного суду м. Львова».

Разом з тим, такі твердження суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на приписах КУпАП.

Водночас, в межах даної справи, суд першої інстанції, самостійно збираючи докази, які згодом використані не в користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, фактично перебрав на себе повноваження сторони обвинувачення, що не свідчить про відповідність судового процесу засаді змагальності, та є прямим порушенням частини 2 статті 6 Конвенції.

Також звертає увагу суду на наступне.

Відповідно до статті 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Приймаючи оскаржену постанову, суд першої інстанції всупереч приписам статті 39 КУпАП покликається на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, однак не наводить жодних обставин, які вказували б про наявність підстав вважати особу такою, що притягалася до адміністративної відповідальності з врахуванням приписів статті 39 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Як вбачається з матеріалів справи від дій ОСОБА_1 тяжких наслідків не настало, висновки, з огляду на які суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд трудового колективу спростовуються доводами апеляційної скарги, ОСОБА_1 є членом трудового колективу ФОП ОСОБА_2 , від якого надійшло клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Синявської Н.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи № 461/4116/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 522222 від 13.05.2020 (а.с.1) з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння оскільки був на роботі; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції (а.с.2) на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.3,4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що наркотичні засоби не вживає, а не поїхав на огляд оскільки перебував в цей час на роботі та не був згідний із підозрою працівників поліції, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Дані пояснення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не можуть слугувати звільненням особи від відповідальності.

Захисник Синявська Н.В. в апеляційному суді поянила, що ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення правопорушення, визнає вину та щиро розкаюється у вчиненому, та просила його суворо не карати і розглянути питання можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Що ж стосується клопотання трудового колективу ФОП ОСОБА_2 про можливість передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд такого для застосування заходів громадського впливу, то таке, на думку апеляційного суду, не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Однак, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, ступінь його вини, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування положень ст.21 КУпАП і звільнення ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена швидкість мовлення, неприродна блідність обличчя, поведінка, що не відповідає ситуації, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 червня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.