Провадження № 33/4820/295/20
Справа № 686/4908/20 Головуюча в 1-й інстанції Шевчик О. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Філіпчук О.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Теліцина А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Теліцина А.М. на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 09 лютого 2020 року о 00 год. 20 хв. на а/д Житомир-Чернівці, 197 км. поблизу с. Скаржинці Ярмолинецького району, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху (затв. Постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306), керував автомобілем «ЗАЗ Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога КНП "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Хмельницької обласної ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою через неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд неповно встановив фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, що призвело до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Вказує, що матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння та був зупинений працівниками поліції під час такого руху, а пояснення свідка та ОСОБА_1 в суді першої інстанції були послідовними і об`єктивними, які не суперечили один одному. Вказує, що направлення на огляд водія є недопустимим доказом, позаяк у ньому незаповнені усі графи, відсутні дані, у який заклад охорони здоров`я направляється особа для освідування, ознаки сп`яніння, за допомогою чого проводився огляд водія, результат огляду та номер і серія протоколу. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений лікарем без дотримання вимог передбаченої процедури, оскільки лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу не проводилось, а результат експрес тесту є лише попереднім результатом, який повинен бути підтверджений більш специфічним методом. Вважає, що огляд на стан сп`яніння є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення не визнає, також вказує, що підзахисний не був відсторонений від керування транспортними засобами, оскільки такі відомості відсутні в матеріалах справи, що ставить під сумнів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Теліцина А.М. в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову про закриття провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП з таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Положеннями п.12 Розділу ІІ, п.7 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції регламентовано, що в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває, зокрема, в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння, в тому числі, шляхом проведення лабораторних досліджень.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

п.п. 7, 8 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а відповідно до п. 15 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За повідомленням директора КНП «ХОЗЗ НПД» ХОР, яке було надано на запит суду першої інстанції, біоматеріал (сеча) у ОСОБА_1 відбиралась в дві ємності, які опечатані лікарем, який проводив огляд та здано на зберігання відповідно до Інструкції. Проте докази, які б підтверджували про проведення лабораторного дослідження біоматеріалу (сечі) ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Як видно з акту медичного огляду (а.с. 27) огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем в медичному закладі, де дослідження проводилося за допомогою швидкого тесту на виявлення наркотичних речовин, ОСОБА_1 заперечував висновки цих тестів. Вказані обставини також зафіксовані на відеозаписі, який наявний в матеріалах справи.

Дані, отримані в результаті тестування, є лише попереднім якісним результатом. Для отримання заключного результату необхідно проводити лабораторні дослідження. Зразки, які показали позитивний результат, повинні бути підтверджені більш специфічним методом.

Незважаючи на ті обставини, що в ході розгляду справи судом першої інстанції заявлялось захисником клопотання про призначення судової токсикологічної експертизи, таке клопотання було відхилене судом, фактично лише з мотивів, що у справі наявний висновок щодо результатів медичного огляду.

П. 10 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Порядок збереження та транспортування ємностей визначений п.11 Розділу ІІІ цієї Інструкції.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я не було дотримано передбаченої законом процедури, адже лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу, яке згідно вимог Інструкції є обов`язковим, не проводилось.

За змістом п.15 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

У зв`язку з цим висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, за обставин непроведення лабораторних досліджень, відповідно до вимог п.22 Розділу ІІІ Інструкції є недійсними і не можуть бути покладені в обґрунтування доведеності вини особи, як і не можуть слугувати підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що згідно повідомлення директора КНП «ХОЗЗНПД» ХОР немає наказу МОЗ України стосовно дозволу на використання швидких тестів смужок для освідчення водіїв транспортних засобів на предмет наркотичного сп`яніння (а.с. 24-25).

За таких обставин постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 слід скасувати та постановити нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови суду, що матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Як видно з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 під час проходження огляду та оформлення матеріалів справи в медичному закладі не виказував заперечень, що він транспортним засобом не керував. Крім того, працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 , що йому заборонено керувати транспортним засобом та потрібно знайти водія, який міг би забрати автомобіль, чого також ОСОБА_1 не оспорював. Доводи захисника, що суд дав невірну оцінку показам з цього приводу ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які апеляційним судом вважаються необґрунтованими, не спростовують висновків суду.

Відсутність в провадженні даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом свідчить, на переконання апеляційного суду, лише про незазначення таких даних у протоколі та не вказує на наявність підстав для закриття провадження з підстав, про які вказує захисник в апеляційній скарзі.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, що було б зафіксовано в спосіб, передбачений чинним законодавством, в матеріалах справи немає.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, прийшов до передчасного висновку щодо наявності допустимих доказів вини останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, постанову суду слід скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Теліцина А.М. задовольнити частково.

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення штрафу в сумі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 420 грн. 40 коп., - скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя