Справа № 149/1565/20
Провадження № 33/801/728/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2020 року, якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 464587 від 24.07.2020 року, того дня о 20 год. 52 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторно керував автомобілем «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мовлення, зіниці очей не реагують на світло), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду від 21.08.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років . Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження та, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм КУпАП, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що при розгляді справи у суді він участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав у суді лише 31.08.2020 року. Зазначив, що на час приїзду працівників поліції він не керував транспортним засобом, а перебував на водійському сидінні, а тому вважав, що підстави для проходження ним огляду на стан сп`яніння відсутні. Крім того вказав, що на момент розгляду справи санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП не містить відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судове засідання 21.08.2020 року відбулось у відсутність ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови суду він отримав 30.09.2020 року, що підтверджується розпискою (а.с.27). Оскільки ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову суду подав 10.09.2020 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання її копії, суд вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до ч.3 ст. 130 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 24.07.2020 року о 20 год. 52 хв. керував автомобілем «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мовлення, зіниці очей не реагують на світло), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що зібрані у справі докази є достатніми для підтвердження вини останнього у вчиненні правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом та двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП,.

Апеляційний суд вважає, що суд відповідно до ст. 245 КУпАП дав належну правову оцінку доказам, на підставі чого вірно встановив обставини справ, а, відтак, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, безпідставні.

Як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, він автомобілем не керував, перебував у ньому в якості пасажира, а керування здійснював громадянин ОСОБА_2 . Не доїжджаючи до місця проживання останнього, він залишився в машині з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чекати ОСОБА_2 , який пішов годувати худобу. Вказав, що він пересів на місце водія та завів автомобіль з метою включити кондиціонер, так як на вулиці було спекотно, після чого з`явились працівники поліції.

Однак, вказані обставини спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що автомобіль за кермом якого знаходився ОСОБА_1 був із ввімкненим двигуном, під час перевірки працівниками поліції документів на транспортний засіб ОСОБА_1 надав технічний паспорт на автомобіль і не заперечував факт керування на час його зупинки, однак в подальшому, на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, почав висловлювати незгоду з фактом керуванням ним автомобілем та почав вимагати надання доказів руху автомобіля. Крім того, вказані обставини підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с. 7), з яких слідує, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля із працюючим двигуном і від пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння - відмовився.

Відтак, співставляючи той факт, що ОСОБА_1 двічі притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, пояснення, надані ОСОБА_1 у судовому засіданні та пояснення з відеозапису, пояснення свідків, той факт, що протягом оформлення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , який зі слів ОСОБА_1 керував автомобілем, так і не повернувшись за місцем знаходження транспортного засобу, апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, а тому відноситься до них критично.

Оцінюючи наявні докази в їх сукупності і взаємозв`язку, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є доведеним і висновки суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП є правильними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, то слід зазначити наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ. Згідно зі змістом пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Таким чином, з набранням чинності 03.07.2020 року вищевказаних змін, відбулася декриміналізація дій, визначених ст. 286-1 КК України та відновлена адміністративна відповідальність за ці дії.

Відтак, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачені п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, відсутні.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги в цілому не спростовують факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП є доведеною, а доводи апеляційної скарги - безпідставними і не спростовують правильних висновків суду.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 268, 294 КУпАП апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова Хмільницького міськрайонного суду від 21.08.2020 року є законною та обґрунтованою, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С.Г. Копаничук