Провадження № 33/812/326/20 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Коваленко І.В.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О.О.,

за участю: секретаря Горенко Ю.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 14 серпня 2020 р. о 2 годині 10 хвилині, знаходячись біля будинку №76/1 по вулиці Космонавтів в місті Миколаєві, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Geely», державний номер НОМЕР_1 , та був зупинений представниками патрульної поліції. У зв`язку з підозрою, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , викладаючи усі можливі диспозиції норм матеріального права, та посилаючись на невірне їх трактування судом першої інстанції, просив скасувати постанову та закрити провадження у справі як за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так і у зв`язку із скасуванням акту, який таку відповідальність встановлював.

Крім цього посилався на порушення при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, та відсутність у справі, як підтвердження керування ним транспортним засобом, так і відсутність у працівників поліції підстав для його зупинення за те, що в його автомобілі не горіла протитуманна фара.

Зазначав також про те, що судом безпідставно не були допитані працівники поліції.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки судді суду першої інстанції ґрунтуються на належних та допустимих доказах, та апелянтом у апеляційній скарзі за допомогою інших доказів не спростовується.

Так, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.

За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Тому в обґрунтування своїх висновків, суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмове направлення на огляд водія та пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які були присутні при складанні протоколу, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, зокрема, у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівниками поліції та направленні водія на огляд (а.с.2, 5).

Крім цього, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.3-4), які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

При цьому мотиви такої відмови для кваліфікації дій водія транспортного засобу за частиною 1 статті 130 КУпАП правового значення не мають.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність допиту у судовому засіданні представників поліції у якості свідків є безпідставними, так як вони є особами, які уповноважені на складання протоколів у справах про адміністративне правопорушення та збору доказів, а тому їх показання не можуть бути доказом по справі за складеним ними протоколом у розумінні статті 272 КУпАП.

Не є обґрунтованим і твердження ОСОБА_1 про те, що справа не містить доказів керування ним транспортним засобом, так як по-перше, вони спростовуються самим же апелянтом у змісті тієї же апеляційній скарги, де він вказує, що був зупинений представниками поліції у зв`язку з відсутністю ввімкненої протитуманної фари, а по-друге, усіма дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянтів про наявність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку зі скасуванням акту, якій передбачав адміністративну відповідальність, то слід врахувати наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІ від 22 листопада 2018 року з 1 липня 2020 року відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, виключено з частини 1 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286? КК України.

У подальшому на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (№720-ІХ) зміни внесені до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП із закріпленням цього виду відповідальності у статті 286? КК України вилучені, внаслідок чого диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП залишилася у старій редакції, до внесення у неї відповідних змін та наступне їх вилучення законодавцем.

Відтак, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частиною 1 статті 247 КУпАП, відсутня, так як скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність не мало місця, у зв`язку із вилученням посиленої юридичної відповідальності за такі дії, внаслідок чого попередня (стара) редакція статті 130 КУпАП залишилася у незмінному виді.

Частиною 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили після 3 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були спочатку виключені зі статті 130 КУпАП, а потім внесені зміни про їх вилучення із відповідного Закону, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.

Тому, водій ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 14 серпня 2020 року підлягає адміністративній відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення статті 286? КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.

Підстави для закриття провадження відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова