Справа № 186/471/20
Провадження № 3/0186/241/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

04 травня 2020 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тріскіні, Сарненського району, Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, притягнутої за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

07 квітня 2020 року о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, що підписала інформовану згоду на карантин (самоізоляцію), які були вказані у згоді, чим порушила вимоги Постанови головного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 року №2 та ст.20 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п.п.17 п.2 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211.

У судове засідання правопорушниця ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257 КУпАП, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку посадової особи, що склала протокол, нормами нормативно-правових актів, яких особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дотрималася, є: вимоги головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 р. №2, ст.20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», які містять низку приписів, однак які саме з них було порушено ОСОБА_1 не вказано.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов`язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров`я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження.

Статтею 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено обов`язки осіб, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, однак будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 відноситься до цієї категорії осіб, матеріали справи не містять.

Також, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, які саме вимоги головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 р. №2 було порушено ОСОБА_1 .

Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 також було порушено вимоги підпункту 17 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), згідно якої забороняється з 00 год. 01 хв.17 березня 2020 року до 11 травня 2020 року, самовільно залишати місця обсервації (ізоляції).

Разом з тим, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 07 квітня 2020 року о 08 годині 30 хвилин перебувала за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , її місцем обсервації є вищезазначена адреса згідно інформованої згоди на карантин (самоізоляцію) від 03 квітня 2020 року, яка була підписана ОСОБА_1 та знаходиться в матеріалах справи, тому перебування ОСОБА_1 на самоізоляції за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , не є порушенням вимог вищевказаних нормативних актів та наданих нею зобов`язань щодо самоізоляції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, не надано, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, то склад правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в її діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.24, ст.44-3, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу".

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

СУДДЯ: /С.С.Кривошея/

Постанова набирає законної сили:_______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання ____________________