Номер провадження: 33/813/1125/20
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси, від 19 серпня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави України у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , 26.06.2020 року о 09 год. 55 хв. в м. Одеса, по пр. Добровольського, 98-Б, керував транспортним засобом - автомобілем марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння, в присутності свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., № 1306.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не згоден із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, зокрема зазначає.

26.06.2020 року о 03 годині 46 хв. в м. Одесі, по вул. С. Палія інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 було складно адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ДПР 18 № 064655. Під час оформлення зазначеного протоколу було вилучено водійське посвідчення ОСОБА_1 та повідомлено останнього, що протягом однієї години йому буде виданий талон про тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, після чого співробітники патрульної поліції залишили місця складання протоколу.

Враховуючи те, що у ОСОБА_1 було вилучене водійське посвідчення, останній зателефонував ОСОБА_2 та попросив щоб вона приїхала. Приблизно після дев`ятої години ОСОБА_2 приїхала на вул. С. Палія та сіла за кермо транспортного засобу марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 .

Рухаючись по вул. Добровольського, біля будинку № 98 Б ОСОБА_1 побачив наряд патрульної поліції та попросив ОСОБА_2 зупинитись для того, щоб дізнатися де можливо отримати талон про тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, оскільки його посвідчення водія було вилучено. В свою чергу, співробітники патрульної поліції у грубій формі йому відповіли та звинуватили в тому, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та склали другий адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ДПР 18 № 273962.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що з 01.07.2020 року правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма ст.130 КУпАП втратила чинність, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП через скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного просить скасувати оскаржену постанову судді суду першої інстанції і постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Крім того, звернув увагу суду, що тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом отримав лише 30.06.2020 року у УПП Одеської області по вул. Ак. Корольова 5.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Однак, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції не були виконані вимоги вказаних норм закону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2020, серії ДПР 18№ 273962, ОСОБА_1 26.06.2020 року о 09 год. 55 хв. в м. Одеса, по пр. Добровольського, 98-Б, керував транспортним засобом - автомобілем марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння, в присутності свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., № 1306.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб`єктивним сприйняттям наявних факторів.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КпАП України визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, суб`єктом цього адміністративного правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під керуванням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчать письмові пояснення свідків, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак стверджує, що не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Варто звернути увагу на те, що з письмових пояснень свідків вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 лише відмовився від проходження огляду на стань сп`яніння. Тобто свідки не бачили чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд виходить з того, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтованим, тобто зробленим на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підтвердила, що дійсно зранку 26.06.2020 року їй зателефонував ОСОБА_1 та пояснив, що працівниками патрульної поліції відносно нього було складено протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вилучено посвідчення водія. На прохання ОСОБА_1 . ОСОБА_2 приїхала на місце зупинки транспортного засобу марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 , а саме на вул. С. Палія та сіла за кермо даного транспортного засобу. Рухаючись по вул. Добровольського, біля будинку № 98 Б ОСОБА_1 побачив наряд патрульної поліції та попросив зупинитись для того, щоб дізнатися де можливо отримати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. Оскільки ОСОБА_2 запізнювалась на роботу, вона залишити транспортний засіб та викликала таксі. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що транспортний засіб марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 з вул. Добровольського був відтранспортований евакуатором.

Тобто, свідок підтвердила, що ОСОБА_1 , після складання протоколу серії ДПР 18 № 064655, не керував транспортним засобом марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_1 , оскільки його посвідчення водія було вилучено.

Для повного та всебічного з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, на запит апеляційного суду Суворовським районним судом м. Одеси було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення (єдиний унікальний номер судової справи: 523/10144/20; номер провадження 3/523/4982/20) на підставі адміністративного протоколу від 26.06.2020 серії ДПР 18 № 064655 стосовно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час дослідження адміністративного протоколу від 26.06.2020 серії ДПР 18 № 064655 стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що при складанні даного протоколу у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , при цьому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 отримав лише 30.06.2020 року.

Матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду, не містять відомостей про здійснення відеозапису під час складання протоколу від 26.06.2020, серії ДПР 18№ 273962.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявні у справі письмові пояснення свідків не можуть бути прийняті як доказ, викладених у протоколі обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення (єдиний унікальний номер судової справи: 523/10144/20; номер провадження 3/523/4982/20) та показання свідка ОСОБА_2 підтверджують пояснення ОСОБА_1 .

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Відповідно факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не має юридичного значення.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи вище наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими, належними та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що з 01.07.2020 року правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП втратила чинність, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні зазначеної норми, яке суперечить фактичним обставинам, зважаючи на те, що закон, яким правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, віднесені до кримінальних проступків, був скасований до введення його в дію.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 247, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 частково задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 19 серпня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай