33/804/517/20
263/7920/20
Суддя 1-ої інстанції Музика О.М.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю представника ОСОБА_1 - захисника Лисакової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, інваліда 3-ої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18 червня 2020 року о 06-20 год., рухаючись по Запорізькому шосе поблизу блокпосту ЗС 008 у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, керував транспортним засобом марки «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної уваги його клопотанням про виклик свідків, внаслідок чого розглянув справу неповно. Звертає увагу, що в матеріалах справи наявний рапорт поліцейського Реуцького А.В., згідно якого події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 мали місце 17.06.2020 року, однак протокол про адміністративне правопорушення та інші докази, вказують, що подія мала місце саме 18.06.2020 року. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не складався на блок посту за участю свідків. Зазначає, що він відмовився від проходження лабораторного дослідження, однак пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, за результатами якого лікарем не було діагностовано стан алкогольного сп`яніння. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 захисника Лисакову О.О., яка підтримала апеляційну скаргу, оцінивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 523215 від 18.06.2020 року (а.с. 3);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 334 від 18 червня 2020 року, згідно якого у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від повного об`єму обстеження встановити остаточний діагноз не є можливим (а.с. 4);

- рапортом поліцейського Породкина О. (а.с. 7);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 334 від 18 червня 2020 року, згідно якого у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від повного об`єму обстеження (відмова продути алкотестер «Драгер» та відмова здати біологічне середовище на лабораторне обстеження) встановити остаточний діагноз не є можливим;

- відеозаписом з подіями 18.06.2020 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 8).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого та правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Відповідно до п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 4 вищевказаного Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. П. 10 вищевказаного Порядку передбачає, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ. Аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що наявність двох свідків, які підтверджують відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння має імперативний обов`язок лише у випадку проведення або відмови від проведення такого огляду на місці зупинки. При цьому законодавець визначає, що медичний суб`єкт, який проводить огляд з метою виявлення стану сп`яніння, діє самостійно та самостійно визначає порядок проведення медичного огляду. З матеріалів справи вбачається, що під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 відмовився здавати біологічний матеріал для проведення лабораторного дослідження, що прирівнюється до відмови від проходження огляду. А отже в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 ПДР. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 адвокат Лисакова О.О. підтвердила, що події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 відбулися 18.06.2020 року, тож доводи апеляційної скарги щодо невстановлення дати вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що рапорт поліцейського ОСОБА_2 (а.с. 6) містить інформацію про те, що події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 мали місце 17.06.2020 року. На думку апеляційного суду дане порушення є опискою поліцейського, оскільки всими іншими доказами, які узгоджуються між собою, підтверджується, що подія адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 мала місце саме 18.06.2020 року. З огляду на наведене вказаний рапорт поліцейського не спростовує доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Під час проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння лікар-нарколог визначає клінічну картину обстежуваної особи. Дане дослідження представляє собою обстеження зовнішніх показників особи, зокрема поведінка особи, стан свідомості, чіткість мови, пульс, тиск, хода, точність рухів та ін. Клінічна картина обстежуваної особи є проміжним етапом медичного огляду, оскільки вона не має процесуального закріплення в окремому документі та має своє відображення тільки в акті медичного огляду.

Обстеження за допомогою газоаналізатору «Драгер» та проведення хіміко- токсикологічного обстеження водія дає можливість сформувати доказову інформацію, яка має за мету підтвердити або спростувати факт вживання особою алкоголю. Результатом обстеження за допомогою вищезазначених процедур є документ або роздруківки з показниками проміле алкоголю в крові або довідка за результатами проведення хіміко-токсикологічного обстеження.

Таким чином, встановлення клінічної картини сп`яніння є проміжним етапом огляду, який попри свою необхідність з медичної точки зору не закріплює результат проведеного дослідження на певному матеріальному носії, тож проведення виключно клінічного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не є закінченим медичним оглядом, а повним об`ємом обстеження є клінічне та лабораторне обстеження, за результатами якого лікар має доказову інформацію, яка покладається в основу висновку (діагнозу) про перебування особи в стані сп`яніння.

Крім того, під час проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я лікарем, саме він визначає порядок та процедуру проведення медичного огляду з огляду на наявність знань в галузі проведення освідування особи на стан алкогольного сп`яніння з урахуванням своїх навиків, теоретичної та практичної бази, закріпленої в нормативно-правових актах, які регулюють стандарти проведення експертного дослідження на стан алкогольного сп`яніння лікарем. Таким чином, доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 , пройшовши клінічне обстеження, тим самим пройшов повний медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є безпідставними.

Посилання представника ОСОБА_1 Лисакової О.О. на безпідставність стягнення судового збору з ОСОБА_1 є необгрунтованими виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік випадків, за наявності яких особа звільняється від сплати судового збору. Даний перелік не передбачає звільнення від сплати судового збору інваліда 3 групи та не передбачає пільг для ветеранів війни - інвалідів війни. Таким чином, враховуючи, що на ОСОБА_1 не поширюються пільги щодо звільнення від сплати судового збору, він не може бути звільнений від сплати судового збору.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності свідків є безпідставними, адже працівниками поліції протокол серії ДПР18 № 523215 від 18.06.2020 року щодо ОСОБА_1 складався після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в КНП «МЦПЛЗ М.МАРІУПОЛЯ», в той час як свідки лише засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер». Таким чином, дані доводи є безпідставними.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом», незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова