Справа № 344/4685/20
Провадження № 33/4808/203/20
Категорія ч.4 ст.184 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її законного представника ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката Винника Ю.Г.

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Винника Ю.Г. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 184 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України,

закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2020 року суду встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 19 червня 2019 року близько 18год. 00хв. по вул. Миколайчука, 22 в м. Івано-Франківськ спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта від 02.08.2019 року № 331 Івано-Франківського ОБСМЕ віднесено до легких тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 184 КУпАП.

На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, які встановлені ст. 38 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 184 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрито.

На вказану постанову суду адвокат Винник Ю.Г. в інтересах потерпілої ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду винесена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права.

При розгляді справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до розгляду справи, а тому постанова суду є незаконною.

Зазначає, що відповідно до ч.5 ст.38 КУпАП у разі закриття провадження у справі за наявності в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження №0002101 від винесена слідчим 24.03.2020 року, а тому суд прийшов до помилкового висновку про те, що на момент розгляду справи в суді закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що строк накладення стягнення необхідно рахувати з часу вчинення правопорушення 19.06.2019 року, а не з часу прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Звертає увагу, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визнання вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Зазначає, що при розгляді певної категорії справ встановлення вини особи має наслідки щодо його цивільно-правової відповідальності, а тому встановлення вини чи невинуватості такої особи є необхідним елементом.

Крім того, встановлення вини впливатиме також на кваліфікацію дій та призначення стягнення у разі вчинення правопорушення повторно.

Натомість, суд не встановлював обставини вчинення правопорушення та наявності вини, не з`ясовував її ставлення до вчиненого і не заслухав відповідні пояснення, та не надав оцінку доказам у справі, а помилково виніс постанову про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.38 КУпАП з підстав передбачених ст.38 КУпАП, незважаючи на те, що відповідно до ч.5 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Звертає увагу на те, що відповідно до висновку експерта №331 від 02.08.2019 року у ОСОБА_2 були виявлені легкі тілесні ушкодження, що свідчить про заподіяння неповнолітній потерпілій ОСОБА_2 фізичної та моральної шкоди.

Згідно листа директора ЗОШ №25 від 13.02.2020 року учениця ОСОБА_4 рішенням ради профілактики від 24.09.2019 року взята на внутрішньошкільний облік, а батьки попереджені про відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей.

Вказує на те, що суд відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та підійшов формально до розгляду справи.

Просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції статті та строку, передбаченого ч.5 ст.38 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Винник Ю.Г., потерпіла ОСОБА_2 та її законний представник ОСОБА_3 повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах встановленої законом санкції.

Крім того, адвокат Винник Ю.Г. звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що на даний час у зв`язку із змінами, які було внесено до ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснила, що повністю згідна з постановою суду першої інстанції і не оскаржувала її в апеляційному порядку, оскільки дійсно вважає, що суд прийшов до правильного висновку, що вона вчинила правопорушення, оскільки не дослідила за вихованням своєї дочки, кримінальне провадження стосовно якої було закрито у зв`язку з тим, що вона не досягла віку кримінальної відповідальності. Разом з тим, просить звернути увагу на те, що неправомірну поведінку її дочки спровокували дії самої потерпілої, оскільки розповсюджувала стосовне неї відомості, які носили образливий характер.

Заслухавши адвоката Винника Ю.Г., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 за законного представника ОСОБА_3 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , яка фактично не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний суд, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходить з наступного.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.184 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП повинен в повному обсязі дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні. Після цього, у разі доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд у відповідності до вимог п.7 ст.247 КУпАП повинен закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі адвокат Винник Ю.Г. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції не встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та прийшов до безпідставного висновку про закриття провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП..

Звертає увагу на те, що суд не встановив фактичні обставини справи, не вказав про доведеність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не навів докази, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частиною 4 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 184 КУпАП може настати лише за таке винне невиконання чи неналежне виконання батьками обов`язків з навчання і виховання дітей і догляду за ними, результатом якого стало вчинення неповнолітніми дій, які заборонені нормами кримінального права.

Таким чином, системний аналіз змісту ч.4 ст.184 КУпАП та існуючої судової практики свідчить про те, що суб`єктом вказаного правопорушення(правопорушником) є саме батьки, які неналежним чином виконували свої обов`язки щодо виховання дітей.

При цьому адміністративна відповідальність вказаних батьків наступає у разі в вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Таким чином, часом вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення батьками неповнолітнього, необхідно вважати час, який триває до вчинення неповнолітнім діяння, що містить ознаки злочину, оскільки саме неналежне виконання обов`язків щодо виховання призвело до вчинення неповнолітнім відповідного діяння.

Апеляційний суд вважає, що у разі притягнення батьків неповнолітнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.184 КУпАП, встановлений законом строк накладення адміністративного стягнення необхідно рахувати з часу вчинення адміністративного правопорушення, а не з часу прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.6 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За змістом ч.6 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення рахується з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження тільки стосовно правопорушника, кримінальне провадження відносно якого було закрито.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 19 червня 2019 року і саме з цього часу необхідно рахувати строк, який встановлено ст.38 КУпАП щодо накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи наявні дані, які вказують на протиправність дій чи бездіяльності батьків, які призвели до протиправної поведінки неповнолітньої.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 184 КУпАП обґрунтоване протоколом про адміністративне правопорушення від 01.04.2020 року (а.с. 22) у відповідності до якого ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 19 червня 2019 року близько 18 год. 00хв. по вул. Миколайчука, 22 в м. Івано-Франківськ спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта від 02.08.2019 року № 331 Івано-Франківського ОБСМЕ віднесено до легких тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 184 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, та ознайомлено із його змістом.

В матеріалах справи містить постанова про закриття кримінального провадження від 24.03.2020 року (а.с.2-8) на підставі якої кримінальне провадження, внесене 21.06.2019 року до ЄРДР за №0002101, закрито у зв`язку з відсутністю в діях неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України. Матеріали справи за ч.4 ст.184 КУпАП до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за вчинення неповнолітніми відповідно діянь, які містять ознаки злочину за ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, оскільки вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, направлені до розгляду до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

У відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 (а.с.12) 19.06.2019 року близько 17 год. вона разом із подругою перебувала поряд з будинком АДРЕСА_2 . Вони зустріли декілька осіб, в ході спілкування з ними, у них виник конфлікт, в ході якого їй завдали тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 були серед цих осіб, які нанесли їй удари в область голови, обрізали невелику смужку волосся, штовхали на землю.

Відповідно до висновку експерта №331 проведено судово-медичну експертизу, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.06.2019 року та наданих медичних документів, експерт прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

З довідки Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні №26 від 23.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 звернулась за допомогою в травмпункт ДОКЛ 19.06.2019 року о 20 год. 30 хв. і після обстеження у неї було виявлено: струг головного мозку, забій м`яких тканин голови, забій грудної клітки зліва.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 19 червня 2019 року близько 18 год. 00 хв. по вул. Миколайчука, 22 в м. Івано-Франківськ спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта від 02.08.2019 року № 331 Івано-Франківського ОБСМЕ віднесено до легких тілесних ушкоджень.

Оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, то кримінальне провадження відносної неї та ОСОБА_5 , ОСОБА_10 закрито у зв`язку із відсутністю в їх діях ознак складу злочину передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП за невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини, оскільки вона є мамою неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вчинила діяння, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена КК України, але яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановивши обставини правопорушення та прийшовши до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення безпідставно не зазначив, у резолютивні частині постанови, що визнає її винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Винника Ю.Г. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову суду першої інстанції змінити, доповнивши резолютивну частини постанови суду речення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Винника Ю.Г. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 змінити та доповнити її резолютивну частину наступним реченням:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.184 КУпАП.

В іншій частині постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв