Справа № 159/58/20 Провадження №33/802/170/20 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 січня 2020 року об 20 год. 17 хв. на вул.Сагайдачного в м.Ковелі Волинської області, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Е210», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці) і відмовився пройти в установленому законом порядку огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову судді незаконною, оскільки судом не враховано усіх обставин справи. Вказує про те, що автомобілем керував у тверезому стані. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі відмовився у зв`язку з тим, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував. Після того, як було складено протокол про адміністративне правопорушення, самостійно звернувся в приймальне відділення Ковельського МТО та пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Згідно консультативного висновку спеціаліста від 01.01.2020 року алкоголю в крові виявлено не було. Вказує і про те, що письмові пояснення свідків свідчать лише про те, що він відмовився від проходження тест на стан сп`яніння та медичний огляд, а не про наявність в нього будь-якого сп`яніння. Разом з тим, суд належним чином не дослідив докази його вини, а саме - не викликав та не допитав працівників патрульної поліції та свідків, які вказані в протоколі, та не взяв до уваги консультативний висновок спеціаліста. Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів його винуватості у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення. Посилаючись на це, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення справи він також не подавав.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про відсутність в діях першого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Проте такі його доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами. Його вина доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №207549 від 01.01.2020 року, який складений за участі двох свідків (а.с.1). Від дачі пояснень та підпису цього протоколу ОСОБА_1 відмовився.

- письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.01.2020 року з яких вбачається, що вони були присутні при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 за керування останнім автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від проходження огляду на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.4, 5).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, підтверджується і відеозаписами з боді-камери працівника поліції, з яких вбачається, що йому в присутності двох свідків пропонувалось пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу або ж в медичному закладі, однак він відмовився (а.с.8).

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини вказує про те, що працівники поліції до нього підійшли у той час коли автомобіль вже не рухався, а був запаркований на стоянці магазину, куди він приїхав аби зробити покупки. Однак разом з цим, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що автомобілем на стоянку приїхав він особисто. Вийшовши з автомобіля відійшов від нього, і в цей час під`їхав патрульний автомобіль, з якого вийшов патрульний та повідомив його про непрацюючу в автомобілі праву фару. Дані обставини ОСОБА_1 було відображено також у поданій ним апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 , як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано наданий ним консультативний висновок спеціаліста Ковельського МТО від 01.01.2020 року, за яким він 01 січня 2020 року перебував у тверезому стані. Однак, такий висновок спеціаліста, який він здійснив на власне замовлення до уваги судом не приймається, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за перебування у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремим складом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. При цьому слід вказати, що за положеннями п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто - ухиленні від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КпАП України.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить скаржник в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук