КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

розглянувши клопотання про поновлення строку захисника Грицаєнко Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзі на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 7 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що року близько о 16.47 год., в порушення п. 16.11 ПДР України, на автодорозі Лютіж-Козаровичі, керуючи автомобілем «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги не надала дорогу автомобілю марки «Мазда 6» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого трапилось зіткнення, а транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Грицаєнко О.П. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження захисник, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, мотивує тим, що між моментом дорожньо-транспортної пригоди 25 серпня 2019 року та моментом складення протоколу 6 вересня 2019 року минуло 11 днів, та, маючи схему дорожньо-транспортної пригоди, яка відображає розташування дорожніх знаків на ділянці дороги, що не відповідає Проекту організації дорожнього руху на ділянці дороги 0100808 «Димер-Козаровичі- Лютіж» км 000 - км 012+955, компетентними суб`єктами владних повноважень мав бути невідкладно складений акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 140 КУпАП, та винесено вимогу (припис) про усунення виявленого порушення.

Проте, як вказує захисник, компетентними суб`єктами владних повноважень не було дотримано покладених на них обов`язків, і в результаті цього на момент розгляду справи № 363/3809/19 та протягом визначеного законодавством 10-ти денного строку для оскарження постанови ОСОБА_1 , яка не є фахівцем у галузі права, не знала та не могла знати про неналежний стан ділянки дороги, що і стало причиною ДТП, а отже не знала та не могла знати про наявність підстав для оскарження постанови суду першої інстанції.

Водночас захисник наголошує на тому, що компетентними суб`єктами владних повноважень було встановлено факт неналежного утримання відповідної ділянки дороги, її невідповідності проекту та ДБН, та визнано таку ділянку аварійною лише 10 грудня 2019 року, що підтверджується листом Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 9 квітня 2020 року № 14аз/41/40/02-2020 та доданими до нього документами. Зазначений лист з доданими документами було отримано адвокатом Грицаєнко О.П. 13 квітня 2020 року (поштове відправлення № 605).

На переконання захисника, до вказаного у клопотанні про поновлення строку моменту ОСОБА_1 не володіла належними та допустимими доказами перебування ділянки дороги в аварійному стані, а отже і відсутності її вини у порушенні п. 16.11 ПДР України, а недотримання суб`єктами владних повноважень покладених на них обов`язків не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, яке гарантоване Конституцією України.

Перевіривши матеріали справи, а також доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, доходжу висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 та її захисник Грицаєнко О.П. були обізнані про розгляд справи, яка була призначена на 7 жовтня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи, в т.ч. заявою ОСОБА_1 від 7 жовтня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 визнає свою провину у ДТП, щиро кається та просить застосувати міру відповідальності у вигляді штрафу (ас. 31).

7 жовтня 2019 року місцевим судом, з дотриманням положень ст. 268 КУпАП, винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (ас. 32), який ОСОБА_1 сплатила 10 жовтня 2019 року (ас. 34)

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційна скарга захисника Грицаєнко О.П., в якій міститься клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, направлена до суду відповідно до дати на конверті поштового відправлення поштовим зв`язком тільки 23 квітня 2020 року (ас. 40-69), тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

Європейський Суд з прав людини, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, про що й зазначається у справах Bellet v. France (Белле проти Франції), Judgment in the case of Ilhan v. Turkey (Ільхан проти Туреччини), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України».

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджено належними доказами.

Разом з тим, підстави, зазначені захисником у клопотанні, не свідчать про неможливість у разі незгоди з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 своєчасного подання апеляційної скарги на постанову суду, а відтак, не є поважними.

Інших причин, які б свідчили про неможливість ОСОБА_1 з об`єктивних підстав подати у встановлений законом строк апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, захисником у клопотанні не наведено.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, з огляду на відсутність поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про відмову у поновленні ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 7 жовтня 2019 року.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити захиснику Грицаєнко Олені Павлівні в інтересах ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 7 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Справу повернути до Вишгородського районного суду Київської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва