Провадження № 3/331/339/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Держпраці у Запорізькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, інн: НОМЕР_1 , освіта вища, зареєстрована фізичною особою-підприємцем, сімейний стан заміжня, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції, за місцезнаходженням фактичної адреси діяльності, а саме: АДРЕСА_2 , допустила порушення законодавства про працю.

Так, в ході інспекційного відвідування щодо перевірки оформлення трудових відносин встановлено, що на ФОП ОСОБА_1 станом на 10.02.2020 допущено до роботи 3 працівника, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, 1 працівник допущений до роботи без повідомлення про прийняття працівника на роботу, що подається до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що порушує вимогу ч. 3 статті 24 КЗпП, ПКМУ № 413, відповідно до яких «Працівники допускаються до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. Повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину повністю визнала, у скоєному розкаялась, просила суд не застосовувати відносно неї суворе адміністративне стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, окрім її визнання особою, що притягається до відповідальності, підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП7557/1993/АВ/П/ПТ від 14.02.2020 року, в сукупності копією трудового договору між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_1 від 27.02.2020 року; копією повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 від 10.02.2020 року; копією табелю обліку відпрацьованого часу за лютий 2020 року; актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЗП7557/1993/АВ від 14.02.2020 року, які узгоджуються з обставинами, вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме, порушення вимог законодавства про працю щодо допуску працівника до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Постановою КМУ № 413 (ч. 3 статті 24 КЗпП).

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 41, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень. (Реквізити для сплати штрафу при накладенні адміністративного стягнення: Одержувач: УК в Олександ. районі м. Зап. 21081100, ; Банк: Казначейство України (ЕАП); Рахунок: UA0008003; ККДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.(Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП, Номер рахунку IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко