Справа № 594/596/20
Провадження № 3/594/263/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від заступника начальника Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянку України, непрацюючої,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2020 року серія АПР18 №175863, слідує, що 21.04.2020 біля 14 год. 45 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , будучи особою, що 16.04.2020 перетнула державний кордон, відмовилася від обов`язкової госпіталізації до обсерватора за адресою смт. Великі Бірки Тернопільського району вул. Грушевського,51, «Тернопільська центральна районна лікарня», чим порушила п.п.4 п.5 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, та ст.29,31 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», та вчинила правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненному не визнала, при цьому пояснила, що перетинаючи державний кордон України, їй надали заповнити бланк інформованої добровільної згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, який вона заповнила, та згідно якої вона зобов`язувалася перебувати на самоізоляції за місцем проживання протягом 14 діб, що і робила. Ніхто із працівників прикордонної служби не казав, не пропонував та не зобов`язував її до обов`язкової госпіталізації до обсерватора. Копію інформаційної згоди їй не вручили, пояснивши це великою кількістю людей у пункті пропуску.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що останні працівником правоохоронного органу були зібрані не в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, а тому підлягають поверненню для належного оформлення.

Так, ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища та адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інше.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, вищевказаних вимог ст.256 КУпАП, інспектором СР ПП №1 Борщівського ВП ст. лейтенантом поліції Горбовим В.В. в повному обсязі не дотримано.

Згідно статті 44-3 КУпАП, відповідальність передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 №175863, відносно ОСОБА_1 , зазначено, що така будучи особою, що 16.04.2020 перетнула державний кордон, відмовилася від обов`язкової госпіталізації до обсерватора за адресою смт. Великі Бірки Тернопільського району вул. Грушевського,51, «Тернопільська центральна районна лікарня», чим порушив п.п.4 п.5 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, та ст.29,31 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Абзацом 4 п.5 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають: особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на ОСОБА_2 -19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою.

Згідно п.3 Порядку проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. №262, який є додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 передбачено, що керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Відповідно до п.5 вказаного порядку керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Приписами статті 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», регулюється встановлення та відміна карантину.

Статтею 31 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», передбачено, що у разі встановлення карантину на час його дії та відповідно до потреби органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування утворюють на території карантину тимчасові заклади охорони здоров`я (спеціалізовані шпиталі), обсерватори. Обов`язковій госпіталізації у спеціалізовані лікарні підлягають хворі на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, а також особи з симптомами таких хвороб. Обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Отже, поліцейським взагалі не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, є незрозумілим, які саме правила карантину порушила ОСОБА_1 , так як, згідно доданого до протоколу акту щодо відмови особи від госпіталізації в обсерватори (ізолятори), складеного комісією від 21.04.2020, ОСОБА_1 відмовилася від госпіталізації в обсерватор (ізолятор) у зв`язку із заповненням інформаційної згоди при перетині державного кордону України на КПП «Тиса», однак жодних підтверджуючих документів не має.

В той же час є незрозумілим що це за інформаційна згода про яку йдеться у акті, а також на яку сам вказує ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, зазначивши, що «вона при перетині державного кордону України «Тиса» підписувала інформаційну згоду, про самоізоляцію по місцю проживання».

Крім того, з акту щодо відмови особи від госпіталізації в обсерватори (ізолятори) від 21.04.2020, неможна встановити, яку саме госпіталізацію, і який саме обсерватор (ізолятор), було запропоновано ОСОБА_1 , а в протоколі АПР18 №175863, зазначено що ОСОБА_1 21.04.2020 о 14:45 відмовилася від обов`язкової госпіталізації до обсерватора в с. Великі Бірки Тернопільського району. В той же час згідно рапорту помічника чергового СРПП Борщівського ВП від 21.04.2020 року на імя начальника Борщівського ВП, ОСОБА_1 21.04.2020 о 14:45 відмовилася від підписання декларації про обов`язкову госпіталізацію до обсерватора, який знаходиться в Гусятинській бальногеологічній лікарні за адресою АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять переліку спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації. Отже, неможливо встановити від чого саме відмовилася ОСОБА_1

З фотокопії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 14.04.2020 перетнув КПП «ZAHONY», проте відмітки про перетин КПП кордону України не має.

Крім фотокопії паспорта, особою, яка склала протокол, до протоколу не долучено жодних доказів про здійснення перетину кордону України ОСОБА_1 та відповідно не долучено документів про встановлення щодо ОСОБА_1 певних обмежень при перетині кордону і які зобов`язання вона мала виконувати.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 175863 від 21.04.2020, місце вчинення правопорушення зазначено м.Борщів вул.Тичини, 25 Тернопільської області. Однак, є незрозумілим, які саме дії чи бездіяльність вчинила ОСОБА_1 по місцю проживання, які б узгоджувались із диспозицією ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, аст.44-3КУпАП не входить до переліку статей, зазначених в ст. 276 КУпАП, за якою справу можливо розглядати за місцем проживання порушника.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р., визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП України при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Такі дані відсутні в матеріалах адміністративної справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність обставин, які не дають можливості повно та об`єктивно розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна вона у його вчиненні, а тому протокол слід повернути для належного оформлення.

При цьому усунення недоліків у протоколі повинно бути проведено з безумовним виконанням вимог ст.256 КУпАП України та ознайомленням особи, що вчинила правопорушення, зі змістом протоколу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.256 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 175863 від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП повернути Борщівському відділенню поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для належного оформлення.

Суддя: