Житомирський апеляційний суд
Справа №289/106/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., захисника Свінцицького Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

встановив:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн

Відповідно до постанови, 13.01.2020 року о 01 год. 53 хв. по проспекту Миру, 190-а в м. Чернігів ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду захисником Свінцицьким А.С. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не міститять доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому висновок працівника поліції про винність його у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, є помилковим та таким, що не ґрунтується на наявних доказах та не відповідає обставинами справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що поліцейським було порушено процедуру фіксування адміністративного правопорушення та складання відповідного протоколу.

Працівники поліції спровокували ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом, а перебував у припаркованому автомобілі попросивши проїхати вперед і зафіксували це на відеокамеру, що виключає наявність в його діях правопорушення і ці дії працівників поліції ним оскаржено до відповідних правоохоронних органів.

Працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 на місці пройти обстеження за допомогою алкотестера "Драгер", а на відеозаписі не видно, щоб ОСОБА_1 керував автомобілем, як і не зафіксовано, як останній у медичному закладі проходив обстеження.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на освідування до закладу охорони здоров`я та відсутні докази відсторонення його від керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення захисника Свінцицького Л.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 13.01.2020 серії ДПР18 № 357958 (а.с.5), висновком щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння від 13.01.2020 № 43 (а.с.6), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського доданого до протоколу ДПР18 № 357958 від 13.01.2020 (а.с.9) і ці докази судом детально проаналізовані у судовому рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника Свінцицького Л.В. та його пояснення про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а спав в ньому, розпочавши рух на вимогу працівників поліції спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357958 від 13.01.2020 слідує, що ОСОБА_1 13.01.2020 року о 01:53 год був зупинений під час руху працівниками поліції. Дані обставини при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, а в своїх поясненнях вказав, що «випивав».

Також, зазначені обставини підтверджуються інформацію, що міститься в рапорті інспектора роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Овчар А.С., який відповідно до ст. 251 КУпАП є письмовим доказом, де він інформує керівника про те, що 13.01.2020 року було зупинено автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки в транспортному засобі був неосвітлений задній державний номер, в зв`язку з чим на водія було складено постанову за ч. 6 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.9 ПДР.

При спілкуванні було виявлено, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння.

Дані обставини сторона захисту в суді не спростувала, доказів які б свідчили про те, що ця інформація не відповідає дійсності апеляційному суду не надала.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відеоінформація на якому узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у салоні автомобіля на місці водія та через відкрите вікно передає інспектору документи.

Також, в транспортному засобі присутній ще один чоловік, який повідомив, що він пасажир, що на думку суду також спростовує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 спав в автомобілі, коли до нього підійшли працівники поліції.

Та обставина, що працівники поліції отримуючи від ОСОБА_1 документи попросили його проїхати на деяку відстань, оскільки він здійснив зупинку перед пішохідним переходом поблизу пожежної частини, чим міг завдати перешкод для проїзду автотранспорту на думку суду не свідчить про провокацію, оскільки на той час у водія не було виявлено ознак сп`яніння, водій лише передав працівникам поліції документи.

Натомість з подальшого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 має очевидні ознаки сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, що і стало підставою для вимоги пройти медичне освідування та відсторонення його від керування(а.с. 7).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 13.01.2020 № 43, складеного о 02 год. 10 хв. 13.01.2020, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з відеозапису вбачається, що рівень алкоголю складав 2,21%.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції на спростування обставин зазначених у протоколі, спростовують доводи апеляційної скарги про те, що він не керував транспортним засобом, а лише відпочивав у ньому.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Вказане правопорушення має значну суспільну небезпеку, оскільки керування в стані сп`яніння становить небезпеку для життя і здоров`я інших учасників руху.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Свінцицького Леоніда Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук