ПОСТАНОВА
іменем України
"07" травня 2020 р. смт.Мілове
Суддя Міловського районного суду Луганської області Чехов С.І. розглянувши протокол про адміністративне правопорушення який надійшов від начальника відділу прикордонної служби «Біловодськ» майора Сергія Галгана складеного у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобасове Марківського району Луганської області, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 16.01.2020 року, орган що видав № 4450, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, у скоєнні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,-
ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що він дійсно рухався на своєму автомобілі по автодорозі в сторону населеного пункту Біловодськ . На під`їзді до с. Стрільцівка бачив сигнал який на поминав світло від мобільного телефону з цього приводу він і не зупинився,оскільки вважає що в Правил дорожнього руху немає такого сигналу для зупинки.
Аналогічні письмові пояснення надали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
З копії витягу Розпорядження № 25 від 12.20.2020 року, та інструкції про службу прикордонних нарядів вбачається про організацію цілодобового вставлення прикордонного наряду3 «Контрольний пост» за дотриманням правил прикордонного режиму на автодорозі Біловодськ-Мілове в районі с. Стрільцівка.
Отже слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, що свідчить про умисне вчинення ним адміністративного правопорушення.
При наявності доказів, не визнання вини ОСОБА_1 слід розцінювати як спробу уникнути покарання, оскільки будь яких доказів які б були виправданням відносно скоєного ним адміністративного правопорушення надано не було.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, як злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, що передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Обставиною, що пом`якшує та обтяжують відповідальність правопорушника суд не вбачає.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, вважаю, що до ОСОБА_1 можливе застосування адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу, що буде сприяти меті виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 185-10, ст.ст. 251, 252, 283, 284 КУпАП,-
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок у рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду який розташований у м. Сєвєродонецьк, шляхом подачі скарги через Міловський районний суд Луганської області.

Суддя: С.І.Чехов