Справа № 428/1945/20
Провадження №3/428/570/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Кожем`яки А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Таранухи В.Г.,

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 293525 від 22.02.2020 року, 22.02.2020 року о 21 годині 38 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, буд. 23-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що увечері 22.02.2020 року його друг ОСОБА_2 попросив у нього його транспортний засіб Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , для поїздки у своїх справах. Він погодився надати ОСОБА_2 зазначений транспортний засіб. Вони домовилися, що після поїздки ОСОБА_2 поставить автомобіль на автостоянку. Приблизно о 21 годині 30 хвилин йому зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що він вже під`їжджає до автостоянки, і він вирішив забрати з машини деякі речі. Коли він прийшов на автостоянку, туди ж під`їхали працівники поліції та повідомили, що у них виникли підозри, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він намагався їм пояснити, що він не керував транспортним засобом, проте працівники поліції не реагували на його пояснення і запропонували йому пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, проте він відмовився від проходження огляду, оскільки він не керував транспортним засобом, за кермом перебував ОСОБА_2 . Майже відразу до них підішли його друзі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які теж намагалися пояснити працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Просив закрити провадження у даній адміністративній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_1 Тарануха В.Г. в судовому просив закрити провадження у даній адміністративній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський взводу № 2 роти №3 батальйону УПП Мартовіцький З ОСОБА_4 пояснив, що 22.02.2020 року він в складі екіпажу здійснював патрулювання в м. Сєвєродонецька. Їм на планшет надійшло орієнтування, що водій транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. О 21 годині 38 хвилин ними було виявлено вищевказаний транспортний засіб, який рухався в бік стоянки по вул. Новікова, біля буд. 23-а та заїхавши на автостоянку зупинився. Їх автомобіль також заїхав на автостоянку, де вони побачили водія транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який стояв поряд із транспортним засобом. Вказаним водієм виявився ОСОБА_1 . В ході спілкування з останнім у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків. При цьому сам ОСОБА_1 та його товариші поводили себе неадекватно, в зв`язку з чим було прийнято рішення про їх затримання. Водію було роз`яснено його права, а також те, що за відмову від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбачено таку ж відповідальність, як і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після чого у відношенні ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено останнього від керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 22.02.2020 року він попросив у свого друга - ОСОБА_1 його автомобіль Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , для того щоб з`їздити у своїх справах. Приблизно о 21 годині 38 хвилин він поставив транспортний засіб на стоянку, яка розташована в районі будинку 23-а. В цей же час на стоянку прийшов ОСОБА_1 , а також під`їхали працівники поліції та звинуватили ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Він намагався пояснити працівникам поліції, що транспортним засобом керував він, а не ОСОБА_1 , однак патрульні на його пояснення не відреагували.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 22.02.2020 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_1 та останній йому розповів, що дав їх спільному товаришу ОСОБА_2 свій транспортний засіб, щоб той з`їздив у своїх справах. Коли ОСОБА_2 поставив автомобіль на стоянку, то ОСОБА_1 пішов до автомобіля, щоб забрати якісь речі. Коли ОСОБА_5 підійшов до свого транспортного засобу, який стояв на автостоянці, то до нього під`їхали працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Після чого він підійшов, намагався пояснити, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, але працівники поліції не реагували на його пояснення, їх з ОСОБА_1 затримали та склали адміністративний протокол.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 293525 від 22.02.2020 року, 22.02.2020 року о 21 годині 38 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, буд. 23-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Проте в своїх поясненнях наданих у судовому засіданні, ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які не викликають у суду сумнівів, оскільки узгоджуються з матеріалами справи, а доказів які б спростовували вказані пояснення суду не надано.

В якості доказів даного правопорушення, надано відеозаписи, які здійснено нагрудними камерами працівників поліції. Однак в ході проведеного огляду даних відеозаписів у судовому засіданні не встановлено відомостей, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відеофайлах зафіксовано рух транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який заїжджає на автостоянку, при цьому з вказаного відеозапису не можливо встановити, хто саме перебуває за кермом зазначеного автомобіля. Також, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває біля задніх дверей вищевказаного транспортного засобу, через кілька хвилин до транспортного засобу підходять двоє осіб свідки по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які пояснюють, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відеозаписі відсутній.

Всі інші докази, надані органом поліції, а саме: письмові пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , лише підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що не заперечує сам ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, факт керування транспортним засобом 22.02.2020 року ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналіз зібраних у справі та перевірених судом доказів не спростовує твердження ОСОБА_1 та пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що не ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_2 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , при обставинах, встановлених судом, 22.02.2020 року до його зупинки. Тому суд дійшов висновку про відсутність у справі переконливих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганський апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова