ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/527/20 Справа № 214/252/20 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Голуб Світлани Анатоліївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 27.12.2019 о 23 год. 28 хв. в м. Кривому Розі, по вул. Лермонтова, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. У встановленому законом порядку в присутності двох свідків, водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування в до КП «КБЛПД» ДОР», чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Голуб С.А. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що оскаржувану постанову захисник отримала лише 14.03.2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ОСОБА_1 27.12.2019 о 23 год. 28 хв. не міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння чи мати його ознаки, оскільки вдень того ж дня, відвідував лікаря стоматолога, який виписав йому прикладати до зуба спиртовий розчин, що і могло викликати підозру у працівників поліції.

Зазначає, що на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, так як в машині його чекала вагітна дружина та вже була ніч.

Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_1 о 00 год. 45 хв. 28.12.2019 здав кров та сечу на аналіз у КП «КБЛПД» ДОР», результат аналізів чекав 40 хвилин та йому видали довідку про те, що він звертався до нарколога.

В судове засідання апеляційного суду ані ОСОБА_1 , ані його захисник, будучи повідомленими належним чином про час і місце його проведення, не з`явились без поважних на те підстав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Клопотання про відкладення судового засідання від захисника Голуб С.А. було отримано судом в день розгляду справи о 09 год. 40 хв., проте розгляд справи було призначено та її розглянуто апеляційним судом о 09 год. 30 хв.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Отже, приходжу до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, ознайомившись із матеріалами справи у суді, звернувшись до суду з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції, в якій виклав свої доводи щодо незгоди з таким рішенням суду, будучи повідомленим належним чином про час і місце проведення судового засідання, не вжив заходів для явки до суду.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав доходжу до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання строків, передбачених ст. 38 КУпАП, доходжу висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності вказаної особи на підставі матеріалів, які маються у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Враховуючи позицію захисника Голуб С.А., яка зводиться до того, що оскаржувану постанову вона отримала лише 14.03.2020 року., з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд приходить до висновку про поважність причини пропуску захисником строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №342503 від 27.12.2019, відповідно до якого, 27.12.2019 о 23 год. 28 хв. в м. Кривому Розі, по вул. Лермонтова, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. У встановленому законом порядку в присутності двох свідків, водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування в до КП «КБЛПД» ДОР» (а.с. 1);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27.12.2019, відповідно до яких вони 27.12.2019 о 23 год. 50 хв. в м. Кривому Розі по вул. Лермонтова, 37, були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, що засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.12.2019 на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 4);

- рапортом інспектора патрульної поліції від 27.12.2019, відповідно до якого під час патрулювання по вул. Лермонтова, 37 був помічений автомобіль Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 водій якого керував з порушенням ПДР України. Після зупинки транспортного засобу водієм виявився ОСОБА_1 . Під час перевірки документів виявлено відсутність посвідчення водія та явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. У встановленому законом порядку в присутності дох свідків водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування в КП «КБЛПД» ДОР» та на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

- відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні, який почався о 23 год. 37 хв. та закінчився о 00 год. 00 хв. На даному відеозаписі видно ОСОБА_1 , який знервовано спілкується із поліцейським, який пояснює причину зупинки його транспортного засобу, а саме порушення п. 1.12 Правил дорожнього руху. Перед автомобілем патрульної поліції стоїть автомобіль Volkswagen Passat, яким керував ОСОБА_1 . Через вікна автомобілю видно, що салон автомобілю пустий. Поряд із ОСОБА_1 перебуває лише ОСОБА_4 . На зауваження патрульного щодо підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, останній посміхається, але нічого не відповідає. Далі поліцейські зупиняли автомобілі, але водії один за одним відмовлялися бути свідками. У присутності двох водіїв, які погодилися бути свідками, інспектор зазначив, що у особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тому запропонував йому пройти огляд у встановленому законом порядку, на місці за допомогою газоаналізатора Драгер або проїхати з ними до КП «КБЛПД» ДОР», на що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так і у медичному закладі. Після цього свідки підписали пояснення, а інспектор патрульної поліції заборонив ОСОБА_1 далі керувати транспортним засобом. Копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримувати відмовився (а.с. 8).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Більш того, ОСОБА_1 не заперечував обставини, викладені у протоколі, щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, так як в машині його чекала вагітна дружина та вже була ніч, а також на те, що він не міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння чи мати його ознаки, оскільки вдень того ж дня, відвідував лікаря стоматолога, який виписав йому прикладати до зуба спиртовий розчин, що і могло викликати підозру у працівників поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі обставини самі по собі не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі, так як протокол складено саме за відмову від проходження огляду, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що також було роз`яснено ОСОБА_1 патрульними поліцейськими.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому посилання на те, що ОСОБА_1 в машині чекала вагітна дружина та вже була ніч є безпідставними.

Посилання захисника Голуб С.А. в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 о 00 год. 45 хв. 28.12.2019 здав кров та сечу на аналіз у КП «КБЛПД» ДОР», результат аналізів чекав 40 хвилин та йому видали довідку про те, що він звертався до нарколога, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки лікар ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він чергував у КП «КБЛПД» ДОР» у нічну зміну з 27.12.2019 на 28.12.2019. Приблизно о 01.00 до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням провести медичний огляд на стан сп`яніння. Лікар повідомив, що такий огляд коштує 450 грн. Після здійснення оплати необхідно буде здати аналізи і він наддасть висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. ОСОБА_1 грошей не мав, тому не здавав аналізи. Проте попросив видати йому довідку, що він звертався до лікаря та був у КП «КБЛПД» ДОР». Такі довідки зазвичай не видаються, та вони не мають сили висновку, але на прохання ОСОБА_1 виписав довідку, що останній звернувся до лікаря дільничного невролога о 01.00 28.12.2019, ознак наркопатології на час огляду не виявлено.

Згідно п. 15, 16 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду, однак такий висновок в матеріалах справи відсутній та стороною захисту апеляційному суду не надано.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника Голуб Світлани Анатоліївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року - задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Голуб Світлани Анатоліївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч