ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2544/19Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 33/817/52/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , такого, що не працює, з участю захисника Стасишина М.В.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з відмовою останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. в користь держави.

В апеляційній скарзі, яку ОСОБА_1 подав повторно, просить строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду поновити, а постанову скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Зокрема зазначає, що 29 листопада 2019 року перед початком розгляду справи в місцевому суді він подав заяву про її перенесення, оскільки хотів заручитися підтримкою адвоката для захисту своїх інтересів, однак місцевий суд безпідставно, порушуючи його право на захист, прийняв рішення та притягнув його до адміністративної відповідальності.

Вказує, що дану постанову суду отримав поштовим конвертом 11 грудня 2019 року і в цей же день подав апеляційну скаргу, однак 20 грудня 2019 року постановою Тернопільського апеляційного суду його апеляційну скаргу було повернуто у звязку з тим, що він не ставив питання про поновлення пропущеного строку.

Вважає, що строк оскарження постанови суду ним пропущений не був, оскільки на самому судовому засіданні 29.11.2019 при прийнятті суддею рішення він присутній не був, а копію постанови, як зазначалось вище, отримав лише 11 грудня 2019 року.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт зазначає, що адміністративне стягнення, яке відносно нього застосував суд, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зокрема вказує, що він дійсно керував транспортним засобом у зазначений в протоколі час та місце. На вимогу працівників поліції зробив вимушену зупинку, однак про причину зупинки його не повідомили, а тому вважає, що у відповідності до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" працівники поліції діяли неправомірно та незаконно.

В подальшому, як вказує апелянт, працівник поліції незаконно звинуватив його в тому, що він керував транспортним засобом ''Daewo matiz" НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, після чого запропонував йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Стверджує, що проходити огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі він відмовився у звязку з тим, що на його вимогу поліцейський не надав йому прилад Алкотест для можливості пройти такий огляд на місці зупинки.

Вказує, що будь-яких відомостей про те, що працівник поліції пропонував йому добровільно пройти медичний огляд при використані спеціального технічного засобу «Драгер Алкотест», який дозволений МОЗ та уповноваженою особою УПП у м. Теребовля на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не встановлено і це не відмічено у протоколі про адміністративне правопорушення та не відібрано з цього питання письмове пояснення і відсутній відповідний рапорт.

Також, поліцейський не надав йому документів щодо повірки цього приладу, чи є він технічно справним, не було надано йому направлення для проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі та не роз`яснено право на захист.

Стверджує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були на місці події, могли б підтвердити те, що автомобіль, яким він керував, був зупинений працівником поліції безпідставно, оскільки жодного адміністративного правопорушення він не вчиняв, а також те, що поліцейський не надав йому технічного пристрою для того, щоб продути його, тим самим пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці, однак місцевий суд їх не викликав та не допитував з цього приводу.

Окрім того вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому саме полягали його дії, як водія, які б свідчили про ухилення ним від проведення огляду на стан алкогольного спяніння працівником поліції на місці зупинки, так і від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, а тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення слід визнати недопустимим доказом.

Також в порушення вимог ст.ст. 260, 261, 265-2 КУпАП поліцейський після виявлення в нього ознак алкогольного спяніння не затримав його транспортний засіб, а навпаки, в подальшому ним було продовжено рух до свого житлового будинку, автомобіль у нього не вилучався та на штрафмайданчик не доставлявся.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, заслухавши захисника Стасишина М.В., приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився.

Захисник Стасишин М.В. зазначив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не заперечував щодо здійснення судового засідання без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні місцевого суду 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 був відсутній. Копія оскаржуваної постанови згідно з наявним в матеріалах справи супровідним листом від 03 грудня 2019 року №12541 ОСОБА_1 була надіслана лише 03 грудня 2019 року. Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 вперше подав 11 грудня 2019 року, про що свідчить штемпель Теребовлянського районного суду Тернопільської області на його апеляційній скарзі, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, як такий, що пропущений з поважних причин.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то вважаю, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку про доведеність його вини у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі, як в даному конкретному випадку, п. 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України 07 листопада 2015 р. №1395 з подальшими змінами, згідно якої до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №430903 ОСОБА_1 18 вересня 2019 року о 22 год. 00 хв., керуючи автомобілем Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території не увімкнув покажчик повороту, чим порушив підпункт а п.9.2 ПДР України, у звязку з чим відповідно до вимог ст.35 ЗУ Про Національну поліцію щодо порушення водіями Правил дорожнього руху було прийнято рішення про зупинку цього транспортного засобу. Зазначені у вказаній постанові обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи відеозаписом з автомобільного реєстратора.

Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в нього були виявлені ознаки алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі. Оскільки огляд проходити він відмовився, відносно нього в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №242305 від 18 вересня 2019 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР в звязку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно долучених до вказаного протоколу письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 18 вересня 2019 року о 22 год. 01 хв. вони були свідками того, як ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Daewoo Matiz д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що він відмовився.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, поясненнях вищевказаних свідків підтверджуються і відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

При цьому доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не відмовлявся проходити огляд на місці зупинки, а навпаки, вимагав від поліцейських надати йому алкотест Драгер для такого огляду, є надуманими та на увагу не заслуговують, оскільки, як вбачається з вказаного вище відеозапису, працівники поліції йому пропонували пройти огляд на місці зупинки, однак він неодноразово зазначав, що пив пиво та алкоголь і немає сенсу проходити такий огляд, після чого відмовився їхати в медичний заклад, і такі його слова поліцейські правильно розцінили як відмову від проходження огляду, з чим також погоджується і суд апеляційної інастанції.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи сертифікату на технічний пристрій, за допомогою якого він мав проходити огляд на стан алкогольного спяніння, а також направлення в медичний заклад для такого огляду також на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити як огляд на місці зупинки, так і в медичному закладі, а тому долучати вказані документи до матеріалів справи при даних обставинах не є необхідним, і їх відсутність не є підставою для скасування рішення місцевого суду.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Доводи ОСОБА_1 в скарзі про необхідність перевірки правдивості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом їх допиту в судовому засіданні є безпідставними, оскільки воно не викликано необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, то, на думку суду апеляційної інстанції, відсутність в матеріалах справи даних, які б підтверджували його відсторонення від керування транспортними засобами, не є підставою для скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника та ступеню його вини.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 29 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис