ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/913/20 Справа № 216/2188/20 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ковш Дениса Володимировича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11 квітня 2020 року, о 23 год. 11 хв. у м.Кривому Розі, по вул. Прорізній, буд. 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Peugeot Partner", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно протоколу медичного огляду №1052, водій керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, БК АЕ 00261, АЕ 00124.

В апеляційній скарзі захисник Ковш Д.В., в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову скасувати, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Ковш Д.В. посилається на те, що рішення є необгрунтованим, винесеною з порушенням норм процесуального права. Так, захисник вказує, що справа розглянута за його відсутністю. При цьому, ОСОБА_1 надавав заяву про відкладення розгляду справи, але суд не звернув уваги на ці обставини та розглянув справу за відсутністю захисника, чим порушив право ОСОБА_1 на захист, передбачене ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також, звертає увагу, що судом у справі не було допитано інспектора та свідків. Окрім того, апелянт вказує, що відеозапис з бодікамер працівників поліції зроблений з порушеннями, оскільки відеозапис постійно переривається, є копією, а не оригіналом, тому не можливо вважати його належним та допустимим доказом у справі, а судом цим обставинам оцінки не надано.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника Ковш Д.В., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги й докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, окрім іншого, встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено право ОСОБА_1 на захист з огляду на таке.

Так, справа щодо ОСОБА_1 була розглянута за відсутністю адвоката Ковш Д.В., який надавав йому правову допомогу за договором. При цьому, суд проігнорував подану ОСОБА_1 заяву про відкладення розгляду справи та розглянув справу за відсутністю захисника, незважаючи на заперечення ОСОБА_1 про небажання розглядати справу без участі захисника.

Також, з технічного запису судового засідання від 26 червня 2020 року, видно, що судом першої інстанції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, його право на заміну адвоката, який відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність здійснює адвокатську діяльність, або звернення до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за місцем його мешкання з метою призначення йому захисника.

У разі якщо захисник безпідставно не з`являвся у судові засідання з метою затягування процесу, суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог закону.

До того ж, строк встановлений приписами ст. 38 КУпАП, після закінчення якого виключається накладення адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності на день винесення оскаржуваної постанови не минув, тому суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції мав реальну можливість відкласти розгляд справи на іншу дату з метою забезпечення права ОСОБА_1 на захист.

Отже, розглянувши справу без захисника, суд порушив право ОСОБА_1 на захист, передбачене ст. 268 КУпАП й ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та ці обставини є безумовною підставою для скасування постанови.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом серії ДПР18 № 338115 від 12 квітня 2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Ці докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, зокрема, відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він транспортним засобом не керував, не можливо визнати обґрунтованими, оскільки ці обставини повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого видно, що ОСОБА_1 було зупинено під час керування транспортним засобом "Peugeot Partner", д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з несправністю лівої фари ближнього світла. При цьому, із цього відеозапису видно, як ОСОБА_1 виходить із автомобіля через водійські двері, щоб пересвідчитися у несправності зовнішніх світлових приладів.

Окрім того, інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом поряд з ним в момент зупинки та в автомобілі не було.

До того ж, ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керувала інша особа - свідок ОСОБА_2 , ні працівникам поліції, ні суду першої інстанції, не повідомляв.

Разом із цим, апеляційний суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_2 про керування саме нею транспортним засобом, з огляду на наявність службових відносин з ОСОБА_1 , та підпорядкованості йому, як керівнику підприємства, а також з урахуванням того, що її покази протирічять відеозаписам нагрудних камер працівників поліції.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків та інспектора поліції у справі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідного клопотання від ОСОБА_1 та його захисника до суду не надходило.

Наведені в апеляційній скарзі доводи адвоката про те, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є непослідовними, зроблені з перериванням, а тому не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_1 , також є необгрунтованими, оскільки відеозаписи містять події правопорушення та всю процедуру проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і оформлення результатів такого огляду.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, присутність двох свідків передбачена лише під час проведення поліцейським огляду водія з використанням спеціальних технічних засобів на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тоді як огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи захисту є необгрунтованими.

У суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з огляду на викладені обставини, скасувавши постанову, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом із цим, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи, строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Ковш Дениса Володимировича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко