Справа № 222/861/20
Провадження № 3/222/471/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року смт. Нікольське

Суддя Володарського районного суду Донецької області Вайновська О.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого СГФОП ОСОБА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №239332 від 30.06.2020 року, 25.06.2020 року, о 21:20 годині, ОСОБА_1 здійснюючи господарську діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , порушив ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби» та п.п.5 п.2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, що виразилося у продажі ОСОБА_2 товарів без засобів індивідуального захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей.

Особа, відносно якої вирішується справа про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до судового засідання неодноразово не з`явився, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

За таких обставин, судовий розгляд проведений у відсутності ОСОБА_1 що узгоджується з положеннями ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Так, статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є банкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення

зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях («Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»), які є частиною національного законодавства України, зазначав, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року право на справедливий суд, коли суди, в одному випадку, відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення, в другому уточнили в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, тим самим взяли на себе функції сторони обвинувачення, позбавивши особу можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №239332 від 30.06.2020 року, він містить лише загальні посилання, що ОСОБА_1 порушено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 року №530-ІХ, яким Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено, зокрема, ст.44-3, та п.п.5 п.2 Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 року, який на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення втратив чинність.

Таким чином, в протоколі не зазначено, які саме правила (нормативно-правовий акт) щодо карантину порушив ОСОБА_1 , не конкретизовано статтю, частину, пункт чи підпункт ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші акти законодавства та рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, які було порушено ОСОБА_1 25.06.2020 року, об 21:20 годині в магазині «Шате», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час здійснення господарської діяльності.

Крім цього, згідно п.п.5 п.2 Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 року, що діяв у редакції від 05.05.2020 року, заборонялось до 11 травня 2020 відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності, що не узгоджується з інкримінованим в протоколі ГП №239332 від 30.06.2020 року ОСОБА_1 правопорушенням.

Таке формулювання обвинувачення перешкоджає належному і неупередженому судовому розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у протоколі серії ГП №239332 від 30.06.2020 року суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст.252 КУпАП).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Викладене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, за які, в розумінні диспозиції ст.44-3 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за цим законом, а саме не порушував правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі ст.40-1 КУпАП, враховуючи, що за наслідками розгляду даної справи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладається, останній звільняється від сплати суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 221, 247, 249, 251, 252, 279, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя О. Є. Вайновська