Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 17 січня 2020 року приблизно о 02 годині 54 хвилин, біля буд.258 на бул. Шевченка, у м. Маріуполі в Центральному районі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків відмовився, але погодився пройти медичний огляду на стан сп`яніння у міському наркологічному диспансері м. Маріуполя, де на місці в присутності лікарів відмовився від проходження медичного огляду. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій він посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить постанови суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що попри його заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на обмеження на час карантину для утримання поширення коронавірусної хвороби, суддя розглянула справу, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати свої права у суді.

Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, на який послався суд першої інстанції, як на беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 був складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. З його змісту не вбачається суть правопорушення, обєктивну сторону, та не додано доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначає, шо не керував транспортним засобом, а лише перебував у стоячому автомобілі, автомобіль не рухався, що виключає подію адміністративного правопорушення. Крім того, у протоколі невірно зазначена адреса мешкання ОСОБА_1 в м. Маріуполь, при тому, що останній мешкає у м. Білгород - Дністровський Одеської області. Також ОСОБА_1 вказує, що огляд в медичному закладі, згідно висновку, проводився 17.01.2020 р. о 04.35 год, згідно направлення, виданого в той же день тільки о 03.35 год., в той час як протокол складався в цей день тільки о 05.08 год.. Вважає таку невідповідність у часі складання протоколу порушенням п. 8 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністаривне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана справа, розглянута у відсутність ОСОБА_1 . Посилання суду першої інстанції на зловживання ОСОБА_1 своїми правами з метою затягування розгляду справи у розумний строк суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають приписам діючого законодавства. Суд першої інстанції не зважив на ситуацію, яка склалася на даний час в державі Україна, а саме з запровадженням карантину, що регулюється Указом Президента України №87/2020, від 13 березня 2020 року «Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2". Зазначені у постанові суду першої інстанції дати, коли ОСОБА_1 особисто через канцелярію суду подавав клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: 31.01.2020 р., 13.02.2020 р., 02.03.2020 р. не охоплювалось періоду запровадження карантину в Україні, інші клопотання 20.03.2020 р та 03.04.2020 р надійшли до суду вже засобом електронного зв`язку, оскільки останній будучи мешканцем іншого міста, М. Білгород - Дністровський, позбавлений можливості, через введення на території України карантину, та проведення карантинних заходів, бути присутнім у судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя. Проте суд першої інстанції на ці обставини не зважив, та прийшов до неправильного висновку про навмисне затягування ОСОБА_1 строку розгляду адміністративної справи відносно нього, та розглянув справу без його участі.

З урахуванням вказаного слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом, а саме ст. 268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо

Враховуючи, що судом першої інстанції провадження щодо ОСОБА_1 було розглянуто в супереч положенням ст. 268 КУпАП, оскаржувану постанову суду, не можна вважати законною, тому вона підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В силу вимог ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення. Відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або за відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом серії БД № 292883 про адміністративне правопорушення від 17.01.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, наданим працівниками поліції, рапортом поліцейського, висновком щодо результатів медичного огляду № 650/34 від 17.01.2020 року за якими ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та іншими матеріалами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у стоячому автомобілі, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в ході розмови визнає факт керування ним транспортним засобом. Отже, всі вищевикладені докази, не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, а тому утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції зазначена невірна адреса його проживання, а саме місто Маріуполь, в той час як він є мешканцем м. Білгород- Дністровський, то апеляційний суд це приймає до уваги, проте дана неточність не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та не спростовує винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі та належним чином мотивував у постанові свої висновки, всі інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційній суд не розглядає по суті, у зв`язку з закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст.ст. 38, 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на час розгляду справи про адміністративне правопорушення трьохмісячного строку, з моменту вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Оскільки з часу фіксування працівниками поліції адміністративного правопорушення ОСОБА_1 минуло більше трьох місяців, отже і строк накладення адміністративного стягнення минув, внаслідок чого провадження щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю згідно ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2020 року, щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підстав ст. 38, ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП за спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: