ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1163/20 Справа № 199/5106/20 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 14 липня 2020 року біля 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 288 по вул. Грінченка у м. Дніпро, керував транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Амур Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього відсутні докази, що свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що не підписував протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №100561 від 14.07.2020 року та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Підписи, що містяться в даних документах не відповідають оригіналу та візуально відрізняються.

Також звертає увагу на те, що працівник поліції не запропонував йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, що на його думку є грубим порушенням чинного законодавства.

Посилається на те, що відеозапис є неповним і на ньому вбачається тільки факт того, що йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Проте події, які відбувались до пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та після такого огляду на відеозаписі не відображено.

На думку апелянта, прилад Drager Alcotest 6820 не відноситься до дозволених приладів проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Зазначає, що постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП він не оскаржував, оскільки в нього були відсутні кошти на оплату послуг адвоката.

Посилається на те, що на офіційному сайті Верховної Ради України у КУпАП ст. 130 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та станом на час розгляду справи у суді першої інстанції викладено у редакції від 01.07.2020 року та передбачає адміністративну відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Гагарський А.П. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та ОСОБА_1 підписаний без зауважень;

- квитанцією використання газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», згідно якої станом на 00 год. 37 хв. 14 липня 2020 року у ОСОБА_1 встановлено концентрацію алкоголю у розмірі 2,6 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба 2,6 проміле алкоголю. Вказаний акт містить підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду та підписи двох свідків, які засвідчують факт огляду та його результат;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та те, що при використанні спеціального приладу «Drager Alkotest 6820» у останнього було встановлене алкогольне сп`яніння;

- рапортом працівника патрульної поліції Кіпренка С.С., яким підтверджений факт керування ОСОБА_1 14 липня 2020 року транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Встановлена позитивна проба 2,60 проміле;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння при використанні спеціального приладу «Drager Alkotest 6820» в присутності двох свідків. Встановлена позитивна проба 2,60 проміле;

- копією постанови співробітника патрульної поліції від 14 липня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме: керування 14 липня 2020 року в районі будинку № 288 по вул. Грінченка у м. Дніпро, транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Що стосується доводів апелянта з приводу допущених порушень вимог Інструкції, суд не приймає їх до уваги, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв, огляд проводився за добровільною згодою останнього та в присутності двох свідків, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи. Вищевказаний акт огляду був підписаний ОСОБА_1 без будь яких зауважень.

Посилання в апеляції, стосовно того, що спеціальний технічний засіб «Drager Alkotest 6820» не зазначений в переліку технічних засобів, є необґрунтованим з огляду на таке.

Згідно з роз`яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної перевірки та перевірки після ремонту.

Крім того, затверджений тип засобів вимірювальної техніки Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Saftety AG &aст; Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Таким чином, зазначене спростовують доводи апеляційної скарги з приводу незаконності використання працівниками поліції газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» під час його огляду на стан сп`яніння, оскільки вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності.

Доводи апелянта про те, що постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП він не оскаржував, оскільки в нього були відсутні кошти на оплату послуг адвоката не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки даний факт не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні і не може слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі в якості спростування винуватості ОСОБА_1 на те, що останній не підписував протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №100561 від 14.07.2020 року та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №100561 від 14.07.2020 року та акт огляду на стан сп`яніння були підписані особисто ОСОБА_1 .

Доводи апелянта стосовно того, що підпис у протоколі та акті огляду на стан сп`яніння відрізняються один від одного і взагалі він не підписував особисто ці документи є безпідставними та не підтверджені будь якими належними та допустимими доказами.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта з приводу того, що працівник поліції не запропонував йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці за добровільною згодою, тому і необхідності направлення його до медичного закладу у працівника поліції не було.

Стосовно доводів апелянта щодо неповного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції то слід зазначити, що даний факт не є суттєвим при вирішенні даного питання, оскільки на відеозаписі чітко вбачається факт добровільного проходження ОСОБА_4 огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта з приводу того, що роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності не є законом та не мають юридичну силу закону, а також те, що на офіційному сайті Верховної Ради України у КУпАП ст. 130 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та станом на час розгляду справи у суді першої інстанції викладено у редакції від 01.07.2020 року та передбачає адміністративну відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є хибними, оскільки саме на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідні положення із Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року - залишити без задоволення.

Постанову Амур Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко