Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю:

захисника Кучерявого С.В.,

представника потерпілого Негребецької Ю.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кучерявого С.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 27 вересня 2019 року о 00 годин 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volvo" д/н НОМЕР_1 з причепом "Shmitz" д/н НОМЕР_2 на Столичному шосе, 2-а в м. Києві, всупереч вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконався в тому, що це буде безпечним, не дав дорогу автомобілю "КІА" д/н НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник Кучерявий С.В. зазначає про відсутність у справі доказів винуватості ОСОБА_1 . Так, протокол про адміністративне правопорушення складено без дотримання вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Матеріали справи надійшли до інспектора поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, 08.10.2019 року, однак упродовж більше ніж двох місяців до 21.12.2019 року - дати складання протоколу він не вжив жодних заходів, визначених Інструкцією, спрямованих на збирання доказів, для встановлення всіх обставин ДТП та особи, яка вчинила правопорушення. Протокол огляду місця події містить дані про фіксацію з використанням фотоапарату, але фотографії в справі відсутні. Інспектором не було витребувано тахокарту з інформацією про рух автомобіля "Volvo", проігноровано пояснення ОСОБА_1 , які надавалися в усній формі до відібрання письмових пояснень. Зокрема, як вбачається з рапорту поліцейського, ДТП сталася внаслідок порушення правил перестроювання водієм автомобіля "КІА". Додатково захисник звертає увагу на відсутність доказів ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, а так само отримання ним виклику з метою опитування, складання та ознайомлення з цим протоколом. А тому вважає, що невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття судом законного та обґрунтованого рішення.

Що стосується пояснень водія автомобіля "КІА" ОСОБА_2 , які суд поклав в основу прийнятого рішення, то, на переконання захисника, вони є суперечливими і не відповідають обставинам справи. Пояснення про рух автомобіля "КІА" в третій смузі, на яку нібито перестроювався автомобіль "Volvo", швидкість близько 70 км/год., відстань до автомобіля "Volvo" 10-15 м, коли той почав перестроювання, застосування ОСОБА_2 гальмування для уникнення зіткнення, спростовуються даними у схемі ДТП, тахокарті контрольного пристрою автомобіля "Volvo", тощо. До того ж, відповідно до пояснень ОСОБА_2 він рухався в третій смузі, зіткнення сталося в другій смузі, а тому, виходячи зі змісту п.10.3 ПДР, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення вимог вказаного пункту. За таких обставин аналіз пояснень свідка дає підстави вважати, що саме він здійснював перестроювання з третьої смуги в другу, де і допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля "Volvo".

Захисник посилається на постанову Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17, в якій зазначено, що обставини, які підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Враховуючи викладене і недостатність доказової бази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2020 року матеріали справи поверталися до Управління патрульної поліції у місті Києві для додаткового оформлення, і вказувалося на відсутність ключового доказу - висновку експерта. Однак 04.03.2020 року справа повернулася до суду без виконання постанови, тобто судом не було здобуто додаткові докази винуватості ОСОБА_1 . А відтак, суд першої інстанції проігнорував принцип доказування "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульовано в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, хоча згідно з ст.62 Конституції України повинен був витлумачити усі сумніви на користь особи.

Крім того, відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, що не відповідає дійсності. Вказуючи на докази винуватості, суд лише формально послався на їх перелік без конкретизації інформації, яку вони містять, а висновки про те, що водій автомобіля "Volvo" безпосередньо перед зіткненням змінював напрямок руху, що вбачається зі схеми місця ДТП, є безпідставним, адже такі дані в схемі відсутні.

З огляду на викладене просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який двічі повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не прибув і не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи думку захисника і представника потерпілого, які не заперечували проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , і положення ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Кучерявого С.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, стверджуючи про відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 ; пояснення представника потерпілого Негребецької Ю.Е., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення. Висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено обставини і суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, поясненнях свідка ОСОБА_2 , схемі пригоди, світлинах.

Так, відповідно до пояснень свідка, які містяться в справі і викладені в постанові, він, керуючи автомобілем "КІА", рухався по Столичному шосе в третій смузі проїзної частини, поділеної на п`ять смуг, зі швидкістю близько 70 км/год. В попутному напрямку в другій смузі рухався вантажний автомобіль "Volvo" з причепом. Коли передня частина його автомобіля знаходилася на відстані 10-15 м до задньої частини автомобіля "Volvo", водій вантажного автомобіля несподівано, не вмикаючи покажчик повороту, почав перестроюватися в його смугу. Він застосував гальмування, однак у зв`язку з невеликою відстанню та неочікуваністю маневру уникнути зіткнення не вдалося.

Схемою місця ДТП та світлинами, які містять дані про ділянку дороги, де сталася пригода, розміщення уламків кузова та скла автомобіля "КІА", розташування дорожньої розмітки і транспортних засобів після пригоди, характер і локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження по всьому периметру, а також даху і переднього вітрового скла автомобіля "КІА", деформація захисної балки з лівої сторони причепа "Shmitz"), підтверджується, що ДТП сталася в другій смузі проїзної частини Столичного шосе, поділеної на чотири смуги руху. Автомобіль "КІА" залишився в другій смузі, у той час як автомобіль "Volvo" з причепом зупинився на узбіччі на відстані більше ніж 120 м від початку осипу скла та пластику.

Доводи захисника, що суд поклав в основу оскарженого рішення пояснення свідка ОСОБА_2 , які не відповідають обставинам справи, не приймаються апеляційним судом з таких підстав.

Пояснення свідка про те, що він рухався в третій смузі, в яку перестроювався автомобіль "Volvo", логічно пояснюються тим, що він рахував узбіччя, в якому зупинився в подальшому автомобіль "Volvo", як окрему смугу руху. На користь цього свідчить те, що свідок вказував про поділ проїзної частини на п`ять смуг руху, в той час як вона поділена на чотири смуги і має відокремлене узбіччя. І відсутність в схемі даних про сліди гальмування може свідчити лише про те, що вони не залишилися на проїзній частині, а не про неправдивість пояснень свідка в частині того, що він гальмував.

Відсутні підстави ставити під сумнів і пояснення в частині швидкості руху близько 70 км/год., яка вказана ОСОБА_2 приблизно і, враховуючи описані ним параметри наближення транспортних засобів, має бути більшою за швидкість руху автомобіля "Volvo", яка згідно з даними тахокарти становила 65-70 км/год.

Що стосується решти даних, які, на переконання захисника, свідчать про недостовірність пояснень свідка, зокрема, неможливість отримати такі пошкодження під час руху зі швидкістю 70 км/год., а так само неможливість раптового перестроювання при однаковій швидкості та з урахуванням габаритів вантажного автомобіля з причепом, відстань до автомобіля "Volvo" в момент його перестроювання, то вони є припущеннями сторони захисту, які не підтверджуються об`єктивними даними, і не доводять перестроювання автомобіля "КІА" з третьої смуги руху в другу.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , рухаючись у крайній лівій смузі, він відчув удар у ліву сторону причепа (а.с.28).

Не приймаючи до уваги ці пояснення, суддя у постанові правильно послався на викладені раніше докази, в тому числі пояснення свідка ОСОБА_2 . Слід зауважити і на тому, що твердження ОСОБА_1 про рух в крайній лівій смузі вочевидь не відповідають фактичним обставинам справи. З приводу посилань захисника на те, що суд безпідставно не врахував пояснення ОСОБА_1 , надані поліцейському в усній формі, що містяться в рапорті, про перестроювання автомобіля "КІА", водій якого не дав йому перевагу в русі (а.с.18), необхідно наголосити, що рапорт не є тим процесуальним документом, яким відбираються пояснення. До того ж, подальші свідчення ОСОБА_1 , а також зупинка автомобіля "Volvo" на відстані понад 120 м від місця зіткнення підтверджують, що він, взагалі, не бачив автомобіль "КІА" і зрозумів, що сталася ДТП, лише по характерному звуку.

Дійсно, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2020 року, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення поверталися до Управління патрульної поліції у місті Києві у зв`язку з відсутністю висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, виконана не була.

Відповідно до змісту довідки про результати додаткової перевірки згідно з ст.273 КУпАП експертиза може бути призначена і судом (а.с.63). Враховуючи те, що потерпілий та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не скористалися правом заявити клопотання про призначення експертизи, суддя прийняв рішення на підставі наявних у справі доказів, сукупність яких виявилася достатньої для доказування з урахуванням стандарту "поза розумним сумнівом".

Згідно з п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 року, у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода.

Згідно з п.7 розділу ІХ цієї Інструкції уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Доводи захисника, який, посилаючись на вказані положення Інструкції, стверджує, що інспектор поліції протягом більше ніж двох місяців не вжив заходів для встановлення обставин ДТП та об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, не можуть бути враховані. Протокол про адміністративне правопорушення не складався на місці не тому, що виникла необхідність в отриманні додаткових даних, а у зв`язку з госпіталізацією ОСОБА_2 і, відповідно, існуванням даних про можливе вчинення кримінального правопорушення. На користь цього свідчить те, що протокол огляду місця ДТП, зберігальні розписки складалися слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в м. Києві, тобто особами, які не уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Після проведення перевірки по факту ДТП і направлення матеріалів справи до Управління патрульної поліції у місті Києві, починаючи з 28.10.2019 року, ОСОБА_1 поштою та по телефону запрошувався до Управління з метою складання та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, що підтверджується копіями запрошень та рапортом (а.с.3, 7-9), достовірність даних в яких не викликає сумнівів. Оскільки ОСОБА_1 не з`явився, 23.12.2019 року копія протоколу була направлена йому поштою (а.с.4).

Захисник обґрунтовано звертає увагу на відсутність у справі світлин, враховуючи дані у протоколі огляду місця події про фіксацію з використанням фотоапарату, а також невжиття заходів для витребування тахокарти з інформацією про рух автомобіля "Volvo". Однак вказані документи були долучені стороною захисту в судовому засіданні і вивчені судом.

А тому посилання в апеляційній скарзі на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП з огляду на те, що особою, уповноваженою на складання протоколу, не було вжито заходів для отримання пояснень ОСОБА_1 , відсутність доказів про отримання останнім повідомлення про складання протоколу та ознайомлення з ним, є безпідставними.

Отже, обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю, а оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП правильно закрив провадження в справі.

Між тим, не можна не погодитися з доводами захисника, що зміст пояснень ОСОБА_1 , який не був присутнім під час розгляду справи, а також оцінка даних у схемі пригоди викладені некоректно. Однак це не вплинуло на правильність прийнятого по суті рішення і не доводить обґрунтованості апеляційних вимог про скасування постанови судді та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Кучерявого Сергія Віталійовича залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн