11.09.2020 Справа № 756/9711/20
Справа пр. №3/756/5084/20
ун. №756/9711/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за ст. 443 КУпАП, матеріали якої надійшли з Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганськ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , фізична особа-підприємець, -

в с т а н о в и в:

06 серпня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №357985, складений 30 липня 2020 року дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві Поліщуком П.С.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві Поліщуком П.С., зазначено, що ОСОБА_1 29 липня 2020 року о 23 год 40 хв за адресою: АДРЕСА_3 здійснював господарську діяльність у кафе-магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2", чим порушив п. 16 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку визнав.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідальність за ст. 443 КУпАП встановлена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Ст. 1 указаного Закону визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на усій території України з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні продовжено карантин, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

П. 16 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 (в редакції, чинній станом на 29 липня 2020 року) передбачено, що на період дії карантину забороняється робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Ст. 245 КУпАП установлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Дільничим офіцером поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві Поліщуком П.С. інкриміновано ОСОБА_1 порушення п. 16 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, що полягало у здійсненні господарської діяльності в кафе-магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" після 23-ї години.

Судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 умов карантину, що підтверджується поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст. 33 КУпАП).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особу правопорушника, його майновий стан.

Ст. 34 КУпАП визначено обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП щире розкаяння винного визнається обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Щирим розкаяння вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Факт щирого розкаяння особи у вчиненні адміністративного проступку повинен знайти своє відображення в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містять пояснення останнього, у яких він визнає свою провину з приводу вчиненого.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому адміністративному проступку, відповідальність за який передбачена ст. 443 КУпАП.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

За приписами ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, зокрема вчинення порушення у сфері торгівлі, конкретний алгоритм допущеного порушення, особливості й обставини його вчинення, його малозначність, особу порушника, ступінь його вини, поведінку порушника під час та після вчинення протиправних дій, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 443 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 443 КУпАП, та обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Андрейчук