Справа № 346/3690/20
Провадження № 3/346/2105/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області П"ятковський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця,

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

На ОСОБА_2 29 серпня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 262217 про те, що він, будучи приватним підприємцем, що здійснює свою підприємницьку діяльність у кафе-колибі " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_2 ",29 серпня 2020 року о 20:10 год., в порушення вимог п.п. 3 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, здійснював прийом відвідувачів.

Представник ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав письмове заперечення на протокол, посилаючись на те, що із змісту протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, які саме норми чинного законодавства порушив ОСОБА_2 , оскільки в документі вказано лише пункт Постанови Кабінету Міністрів України. Вважає, що подані суду документи не доводять винуватість чи невинуватість особи, а обов"язок щодо збирання доказів по даній категорії справ, покладається на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Просив закрити провадження в справі, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пояснення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 262217, ОСОБА_2 , будучи приватним підприємцем, що здійснює свою підприємницьку діяльність у кафе-колибі " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_2 ", 29 серпня 2020 року о 20:10 год., в порушення вимог п.п. 3 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, здійснював прийом відвідувачів.

Відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно пп. 3 п. 15 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 22 липня 2020 року за № 641 передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого", "жовтого" та "помаранчевого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється, зокрема, приймання відвідувачів суб"єктами господарювання, які провадять діяльність у сферах культури, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, торговельного і побутового обслуговування населення, тощо.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 p., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення лише зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 3 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641. Інші норми законодавства не вказані.

Крім того, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні підтверджуватись іншими доказами.

Однак, матеріали справи не містять прізвища свідків адміністративного праовпорушення, відсутні їх пояснення, не долучено доказів того, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем та здійснював прийом відвідувачів у кафе-колибі "Трембіта" і є відповідальним за дотримання правил щодо карантину людей.

Із долученого до матеріалів справи відео не можливо встановити яким чином здійснювався прийом відвідувачів ОСОБА_2 , в якій кількості та у якому місці. Зафіксований факт розмови працівника поліції із кількома особами на сходах громадського закладу кафе-колиби "Трембіта" не може вказувати на наявність вини підприємця за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Малофєєва проти Pociї» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КпАП України, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя П`ятковський В. І.