Справа № 467/947/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника Коробкової О.О.

представника органу Національної поліції Спасенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, працюючого токарем в ТОВ «Галіон», проживає за адресою : АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,-

за ч.1 ст. 130, ст.124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Ювілейна в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, як то, нестійку ходу та запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом поряду водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку на вул. Ювілейна, де зупинивши транспортний засіб, не вжив усіх заходів та допустивши його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на огорожу дитячого майданчика, розташований по вул. Учительській в с. Благодатне, отримавши механічні пошкодження та спричинивши пошкодження огорожі.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а», 15.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також 23 серпня 2020 року о 19 год.00 хв. по вул. Учительська в с. Благодатне Арбузинського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо транспортної пригоди, залишив її місце, відбуксирувавши транспортний засіб за місцем свого мешкання, не повідомивши про дорожню транспортну пригоду до органу Національної поліції та не дочекавшись приїзду поліцейських, тим самим порушив вимоги п. 2.10 «в», 2.10 «д» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та свідків, оцінюючи усі докази як кожен окремо, так і у їх

сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП щодо доказів і встановивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, тобто ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив відображені у протоколах обставини щодо часу, місця і способу учинення правопорушень, однак, пояснив, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння він не керував, оскільки цього ж дня незадовго до події, що є предметом судового розгляду, приїхав з м. Первомайська, де його зупиняли поліцейські, але ніяких претензій щодо порушення ним ПДР України останні йому не висували.

Він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вже після того, як відбуксирували автомобіль на територію його домоволодіння, разом із своїм знайомим ОСОБА_2 вживав алкогольні напої.

Стосовно дорожньо транспортної пригоди, що мала місце на дитячому майданчику в центрі с. Благодатне, то він не може пояснити причини самовільного руху автомобіля, оскільки здійснивши стоянку, він затягнув ручне гальмо і поклав ричаг на передачу. В подальшому гальмівна система автомобіля працювала нормально.

Після того, як автомобіль покотився, він не зміг його наздогнати, внаслідок чого останній пошкодив паркан на дитячому майданчику.

Оскільки з автомобіля потекло масло, то знайомі допомогли відбуксирувати його на територію домоволодіння, оскільки він мешкає неподалік.

А коли приїхали поліцейські, то він сам підійшов до них, після чого вони запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Захисник Коробкова О.О. в судовому засіданні пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, складено протиправно, оскільки поліцейські не бачили того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, протокол складено тоді, коли він вже не перебував за кермом.

При цьому, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої вже після пригоди, а тому проходження огляду на стан сп`яніння не мало для нього сенсу.

Крім цього, захисник вказала, що з 01 липня 2020 року редакція статті 130 КУпАП змінена і з неї виключено керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на незаконності складання протоколу про це адміністративне правопорушення.

Представник органу Національної поліції уповноважена особа, що склала протоколи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив дотримання порядку складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Свідки, будучи допитаними в суді згідно правил ст. 272 КУпАП, підтвердили відображені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини щодо часу, місця і способу учинення останнього та кожен оремо пояснили наступне.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснила, що 23 серпня 2020 року вона перебувала біля будинку культури, що розташований по вул. Ювілейна в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області.

В цей час туди на автомобілі під`їхав ОСОБА_1 , а коли він вийшов з машини, залишивши відчиненими дверцята, то вона покотилась в бік дитячого майданчика.

Оскільки на майданчику були діти, то ОСОБА_5 почала кричати, щоб діти розбіглись, спробувавши зупинити автомобіль самостійно.

Коли ОСОБА_1 вийшов з машини, то було видно, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, так як розмовляв затяжною мовою і стояв, похитуючись.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що 23 серпня 2020 року вона перебувала на АДРЕСА_2 , де напередодні Дня незалежності проводила репетицію з дітьми.

В цей час до них під`їхав ОСОБА_1 на жовтому автомобілі аби привітатись. Коли він вийшов з машини, то остання почала котитись, змінивши траєкторію, в бік майданчику, де в той час перебували діти.

Тоді вона почала кричати аби ОСОБА_1 зупинив машину, то він сказав, що подивиться куди вона докотиться, але потім, побачивши, що вона прямує в бік дитячого майданчика, побіг за нею, але не зміг наздогнати.

Машина зупинилась від того, що знесла паркан і сіла дном на перешкоду.

Свідок додала, що коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, то вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки розмовляв затяжною мовою, похитувався, у той час, як від нього відчувався запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що ОСОБА_1 зателефонував йому, повідомивши, що його автомобіль котився в центрі с. Благодатне, пошкодивши паркан. Коли він прийшов на місце пригоди, то побачив, що автомобіль знаходиться в заборі, який був зламаний.

Відбуксирувавши машину ОСОБА_1 до нього додому, вони разом почали вживати алкогольні напої, а коли вийшли на вулицю, то на місці пригоди вже знаходились поліцейські, до яких вони самі підійшли.

Свідок вказав, що, коли прийшов допомагати з буксировкою автомобіля, то запаху алкоголю від ОСОБА_1 не відчував, останній був адекватний і не хитався.

Тож, за таких обставин, у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суд, виходив із наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

І. Щодо питання вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), зобов`язують водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність же за ст. 130 КУпАП настає, серед іншого, настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, суд відхиляє доводи адвоката про відсутність установленої законом відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, оскільки частина 1 статті 130 КУпАП «Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під

впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції» (із змінами, внесеними згідно з указами Президії Верховної Ради Української РСР від 29.05.85 р. № 316-XI, від 19.05.89 р. № 7542-XI, від 29.07.91 р. № 1369-XII, від 15.11.91 р. № 1818-XII; законами України від 23.12.93 р. № 3785-XII, від 07.02.97 р. № 55/97-ВР,від 24.09.2008 р. № 586-VI, від 19.11.2013 р. № 693-VII, від 14.07.2015 р. № 596-VIII, від 07.07.2016 р. № 1446-VIII; у редакції Закону України від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. № 321-IX, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, виключено, враховуючи зміни,внесені Законом України від 17.06.2020 р. № 720-IX) у собі передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, порядок огляду, тобто, виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Зокрема, згідно п.2 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) ( п.п.6,7 Розділ 1 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п.6 Розділу 2 Інструкції)

Відповідно ж до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно

з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Та у цьому випадку суд установив, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Це підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 23 серпня 2020 року кожні, відомості про яких зафіксовані у протоколі.

При цьому, у суду немає підстав сумніватись у правдивості пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо наявності у ОСОБА_1 ознак стану алкогольного сп`яніння,оскільки останні дали аналогічні за суттю показання, як письмові, так і усні в суді, чітко вказали ознаки стану сп`яніння, які вони безпосередньо сприймали, у той час, як ці їх пояснення узгоджуються з іншими матеріалами, що додані до протоколу.

А тому суд вбачає наявність поліцейських підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і, відповідно, запропонувати йому пройти огляд на виявлення цього стану.

Проте, шляхом перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського було установлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою, так і у закладі охорони здоров`я.

А тому усі надані суду докази, у їх сукупності, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у справі, як то, щодо часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд сприймає їх як належні, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а також допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи в результаті істотного порушення конституційних прав особи немає.

При цьому, суд відхиляє доводи захисту щодо невірного відображення часу на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, оскільки уповноваженою особою цьому надане пояснення, у той час, як на відео зображені події, що мали місце 23 серпня 2020 року за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та двох свідків, дані щодо яких відображено у протоколі, а їх письмові пояснення надані суду.

У той час, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не заперечував дійсності цих подій у день вчинення ним правопорушення.

До того ж, суд вважає неспроможними доводи про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої вже після події, так як це спростовується поясненнями свідків ОСОБА_8 та

ОСОБА_5 , крім цього, він притягується до відповідальності за відмову від проходження установленого законом огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у цьому стані. У той час, як закон у будь якому випадку зобов`язує водія пройти такий огляд у разі, якщо до нього пред`явлена така вимога поліцейського, незалежно він тих чи інших причин і обставин.

Відповідно, доводи захисника у частині того, що поліцейські не бачили факту керування транспортним засобом і склали протоколу вже після події, не можуть бути ураховані на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ІІ. Щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п.п. «а» п.2.3.ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

А згідно п. 15.12 ПДР України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Та в ході розгляду справи підтвердився факт порушення ОСОБА_1 наведених вимог ПДР України, оскільки він залишив транспортний засіб, не вживши усіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він вжив відповідних заходів спростовуються матеріалами справи, як то, показаннями свідків та даними протоколу про адміністративне правопорушення.

Про наявність же прямого умислу, зокрема, свідчить поведінка ОСОБА_1 відразу після вчинення порушення, оскільки свідки вказали, що він не відразу вжив заходів щодо зупинки самовільного руху автомобіля, а бажав подивитись куди він докотиться.

Крім того, сам же ОСОБА_1 пояснив, що гальмівна система автомобіля після його зупинки була у працездатному стані.

При цьому, порушення з боку ОСОБА_1 вимог п.п. «а» п. 2.3, п. 15.12 ПДР України мало наслідком пошкодження паркану, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП та фотозображеннях, що додані до протоколу і між цими порушеннями і наслідками, що настали, мав місце прямий причинний зв`язок, оскільки ОСОБА_1 своїми умисними діями, не уживши усіх необхідних заходів, допустив самовільний рух автомобіля і вчасно не учинив дій для його припинення, в результаті чого автомобіль пошкодив паркан.

Такі висновки суд зробив в результаті аналізу ряду доказів, що були надані йому, як то, протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом і формою відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а фабула обвинувачення, що викладені у ньому відповідає диспозиції ст.124 указаного Кодексу, у тому числі й щодо наслідків, які настали внаслідок порушення вимог ПДР України з боку водія.

Крім того, обставини учинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема, щодо спрямованості умислу ОСОБА_1 , способу його вчинення, та наслідків, що настали підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як письмовими від 23 серпня 2020 року, так наданими в суді, а так само і відеозаписом із камери спостереження, зафіксованої поблизу місця пригоди, ураховуючи те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У той час, як доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не виявив.

Отже, суд констатує доведеність «поза розумним сумнівом» факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки доведено винуватість останнього у його вчиненні і дійсність усіх ознак його складу.

ІІІ. Стосовно учинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Так, відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.п. «в», «д» п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди і повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Однак, як установлено судом із пояснень самого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 у сукупності із матеріалами справи, як то, даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з камери спостереження, після вчинення дорожньо транспортної пригоди, причетність ОСОБА_1 до якої суд установив попередньо, він відбуксирував свій автомобільна на територію домоволодіння і не викликав поліцію, тим самим дійсно порушив вимоги п.п. «в», «д» п. 2.10 ПДР України, тим самим залишив місце пригоди, до якої він причетний.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не надав свій автомобіль для огляду поліцейським.

А це говорить про дійсність прямого умислу на залишення місця пригоди.

І той факт, що по приїзду поліції ОСОБА_1 сам підійшов на місце пригоди не має правового значення у цьому випадку, оскільки відразу після ДТП він вчинив дії, що утворюють собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, наслідок яких транспортний засіб був переміщений з місця події і не оглянутий поліцейськими в тій дорожній обстановці, що склалась.

Натомість, поліцейських викликала інша особа ( ОСОБА_7 ), що підтверджується її письмовими поясненнями від 23 серпня 2020 року та даними рапорту про реєстрацію заяви від цього ж числа.

Усі докази, що надані суду на підтвердження факту учинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є належними, оскільки із них можливо установити дійсні обставини справи і допустимим, оскільки істотного порушення прав особи внаслідок їх здобуття, суд не виявив.

Тож, усі вони (докази) у сукупності дають повне уявлення про наявність усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, винним у вчиненні якого є ОСОБА_1 .

Усі доводи, висловлені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на рахунок заперечення нею обставин, відображених у протоколах, суд розцінює як обраний спосіб захисту від висунутого «звинувачення», що гарантовано ст. 63 Конституції України.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження

майна і залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо транспортної пригоди, до якої він причетний.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 указаного Кодексу, за обставин, установлених судом.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд, окрім іншого, ураховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, як то, характер кожного із вчинених правопорушень і їх кількість, зокрема, підвищений ступінь їх суспільної небезпеки, конкретні обставини їх учинення, зокрема, що неподалік події перебували люди, у тому числі й діти, для яких діями ОСОБА_1 було створено небезпечну ситуацію, особу порушника, який, працевлаштований, не одружений, має неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, як то, прямий умисел на учинення кожного із інкримінованих правопорушень, та не убачає, в розумінні ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення згідно санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу із позбавлення права керування транспортними засобами, які за своїм видом і розміром будуть справедливими, відповідатимуть характеру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню його вини, необхідними і достатніми для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Але за наявності передумов, визначених ч.2 ст. 36 КУпАП, у цій справі суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення згідно правил ч.1,2 ст. 36 цього ж Кодексу, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, якою у цьому випадку, є санкція ч.1 ст. 130 КУпАП з огляду на розмір штрафу, що нею установлений, у порівнянні з санкціями ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

За цих же обставин провадження у справах відносно ОСОБА_1 слід об`єднати в одне провадження.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, за умови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із нього належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 420,40 коп. ( ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 36, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справи про адміністративні правопорушення № 467/947/20, №467/949/20 та №467/950/20 об`єднати в одну з єдиним унікальним номером - №467/947/20.

Судові провадження №3/467/357/20, №3/467/359/20 та №3/467/361/20 о`бєднати в одне провадження під №3/467/357/20.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя І.В. Явіца