Справа № 343/937/20
Провадження № 33/4808/461/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Андрійовича Я.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Долинського районного суду від 02 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючий різноробочим на пилорамі у ПП ОСОБА_2 , розлучений, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, -

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що 02.06.2020 року о 20 год.14 хв. в с. Новошин, по вул. Січових Стрільців,1, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху ( далі ПДР). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків. Проба позитивна 1,99 проміле.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Долинського районного суду від 02 вересня 2020 року щодо нього скасувати та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що дійсно у зазначеному в протоколі час та місці під`їхав до будинку тещі, і там зупинився .Потім пішов в магазин, де вживав зі своїм товаришем спиртні напитки. Але після цього уже нікуди не їхав. Під`їхали працівники поліції, перевірили у нього документи і в процесі розмови почули від нього запах алкоголю. Запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`янінння за допомогою приладу «Драгер», результат -1,99 проміле. З даним результатом він був згідний та поставив свій підпис на роздруківці. Крім того, в поясненнях в адмінпротоколі вказав, що випив 150 гр горілки, однак випив після того як керував автомобілем.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, просить провадження в цій частині закрити.

Клопотання захисника про виклик і допит свідків судом відхилено, позаяк доказів по справі зібрано достатньо для прийняття судового рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просять скасувати постанову, а провадження закрити за ч.1 ст.130 КУпАП; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських,суд вважає, що АС не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Так, в своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Як вбачається з пстанови Долинського районного суду від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.

На підставі клопотання захисника суд, дослідивши у присутності останнього та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всі докази, оголосив перерву в судовому засіданні для підготовки до пояснень та судових дебатів. Однак, ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, правом надати пояснення, в тому числі письмові, не скористалися, натомість неодноразово клопотали про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 02.06.2020 року, 04 червня 2020 року він уклав договір-довіреність №74 про надання правничої допомоги та представлення інтересів з адвокатом Андрійовичем Я.Ф., який 18.08.2020 року ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить надана ним розписка. ОСОБА_1 надавати пояснення суду погодився після дослідження матеріалів, в тому числі перегляду диску. В судовому засіданні в присутності ОСОБА_1 та його захисника були досліджені всі докази по справі та переглянуто диск, після чого адвокат клопотав надати час на підготовку до судових дебатів. Однак, будь-яких пояснень, в тому числі письмових, від ОСОБА_1 до суду не надходило. Неодноразово захисник подавав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема й у зв`язку з хворобою свого підзахисного, проте жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 хворіє і його стан здоров`я є таким, що унеможливлює явку на розгляд справи, в тому числі унеможливлює виробити позицію захисту, надати письмові пояснення та виступити в судових дебатах захиснику, суду не подано, тому такі дії ОСОБА_1 та його захисника мають ознаки недобросовісного використування наданими правами, зокрема правом на відкладення розгляду справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Суддею першої інстанції зазначено, що адвокат, як особа, яка володіє юридичними знаннями та нормами законодавства, зокрема щодо встановлених строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, який з червня місяця 2020 року уклав угоду з ОСОБА_1 на представництво інтересів останнього в суді, неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, мав можливість викласти позицію свого довірителя в письмову вигляді, направивши її відповідно на поштову та електронну адресу суду, або ж подати через канцелярію суду. Натомість в останній день притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності він подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд визначає, що суддя першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із неявки в судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративне правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наклав на нього справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення. правопорушення), настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи вищевказані апеляційні доводи, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням досліджених доказів, вважає, що твердження ОСОБА_1 в АС, є неспроможними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП, а саме порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №232364 від 02.06.2020 року, в якому викладена суть, час, місце адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 , та його пояснення, в яких він вказує, що випив 150 грам горілки. У водія тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 від 31.05.2017 року та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 . З вказаним протоколом він ознайомився, що засвідчив своїм підписом. Автомобіль залишено за місцем зупинки (а.с.1);

- даними приладу "Драгер" alkotest 6810, відповідно до якого тест на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено о 20 год 51 хв. 02.06.2020 року. Результат аналізу - 1,99 проміле (а.с.2);

- світлокопією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020 року та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.12);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка вимова слів, за допомого алкотестера 6810, у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,99 проміле. З результатом тесту ОСОБА_1 згідний, що засвідчив своїм підписом (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.06.2020 року, які вказали, що їх було запрошено в якості свідків для складання протоколу за ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотест "Драгер" 6810, результат якого показав 1,99 проміле, та відмовився проїхати в медичний заклад Долинської ЦРЛ, що засвідчили своїми підписами (а.с.4, 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ (а.с.6);

- даними відеозапису на оптичному диску DVD-R 4,7GB/120МІN 16х (а.с.13), який був переглянутий в судовому засіданні.

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Покликання ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом спростовується матеріалами справи. На відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_1 вказує, що випив 150 грам горілки і намагався заїхати в двір, також фари даного транспортного засобу були включені та двигун, що свідчить, що водій керував ним.

Крім того, працівники поліції проповали пройти тест на сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодивсяя. Перевіривши ОСОБА_1 трубку, продув прилад показник , якого становив- 1.99 проміле.

Тобто, записом на диску підтверджено, що огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків, тому письмові пояснення останніх суддею першої інстанції взялись до уваги як такі, що підтверджені іншими доказами, наявними в матеріалах справи, в тому числі, актом огляду, даними вимірювального приладу, тощо. На записі також зафіксовано як ОСОБА_1 не заперечив факту керування ним транспортним засобом та вживання алкоголю.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП, а його вина доводиться поза всяким розумним сумнівом.

Апеляційний суд погоджується, що накладене суддею на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання даної особи та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Долинського районного суду від 02 вересня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк