Справа № 935/1117/20 Провадження №33/802/536/20 Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю секретарів судового засідання Храновського Н.І., Старенько Л.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Бондаренка В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Бондаренка Віктора Геннадійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працює, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 травня 2020 року о 10 годині 40 хвилин на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 119 км + 100 м у Користишівському районі Житомирської області, керував автомобілем Mazda 626, НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Від проходження огляду у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Бондаренко В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КпАП України.

Вважає, що постанова місцевого суду є помилковою і не обґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, однак у його задоволенні було відмовлено. 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018року № 2617-VIII. Отже, відповідно до вказаного закону, ст.130 КпАП України викладена у новій редакції. Натомість п.171 ч.2 вказаного закону до КК України було включено ст.286-1 КК України. Таким чином, правопорушення, передбачені ст.130 КпАП України з 01.07.2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння втратила чинність. А тому вважає, що на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження підлягає закриттю, так як вказане судове рішення прийняте на підставі скасованого акту і не може залишатись законним.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бондаренка В.Г., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення в суді першої інстанції не визнав та вказав, що дійсно відмовився від огляду, оскільки вважав дії поліцейських упередженими щодо нього. Вказав про те, що з ним в автомобілі знаходилися три особи, які були пасажирами, які все це бачили. Проте суд першої інстанції не заслухав пояснення свідків, таким чином не перевіривши доводи ОСОБА_1 та не вживши всіх процесуальних заходів для встановлення фактичних обставин справи.

Згідно із ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Окрім іншого, ці дані встановлюються поясненнями свідків.

Тобто, судом першої інстанції не було досліджено та оцінено безпосередніх пояснень очевидців подій, які необхідно встановити з врахуванням доводів сторони захисту, при реальній наявності такої можливості, всупереч ст.252 КпАП України, яка вказує, що оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким доводам ОСОБА_1 не надано судом першої інстанції відповідної оцінки з належним спростуванням в оскаржуваній постанові.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином суддя першої інстанції при розгляді справи порушив передбачені законом умови щодо встановлення, дослідження та оцінки доказів у справі, а тому оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 Бондаренко О.С. вказує на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, однак у його задоволенні було відмовлено. А тому вважає, що на підставі п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження підлягає закриттю, так як вказане судове рішення прийняте на підставі скасованого акту і не може залишатись законним.

Проте, такі його доводи на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст. 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КпАП України.

У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст.8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.

На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Так, цим законом внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 року № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КпАП України, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та досліджені в ході розгляду справи апеляційним судом у їх сукупності.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №199780 від 16.05.2020 року яким встановлено, що 16.05.2020 року о 10 годині 40 хвилин на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 119 км + 100 м у Користишівському районі Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 626, НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Від проходження огляду у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Дані обставини в повній мірі доводяться й поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 16.05.2020 року були присутніми при складенні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.2, 3).

Вказана відмова проведена у присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння доводиться також і оглянутим відеозаписом з боді-камери працівників поліції, на якому фактично зафіксовані обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.7).

В ході розгляду справи апеляційним судом в якості свідка був допитаний працівник поліції ОСОБА_4 , який підтвердив, той факт, що дійсно 16.05.2020 року ним з ОСОБА_5 було зупинено транспортний засіб за кермом якого перебував ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм було запропоновано йому пройти медичний огляд на факт вживання наркотичних речовин в установленому законом порядку. Адже були явні ознаки наркотичного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків.

Також в якості свідка, в ході розгляду справи апеляційним судом, було допитано ОСОБА_6 , яка пояснила що була пасажиром транспортного засобу за кермом якого був ОСОБА_1 . Після зупинки авто працівниками поліції, через деякий час, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне обстеження на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України вчинене було 16 травня 2020 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом 20.10.2020 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 294 КпАП України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Бондаренка Віктора Геннадійовича задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Провадження у справі закрити на підставі ч.7 ст.247 КпАП України, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук