Провадження № 3/702/228/20
Справа № 702/493/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження

16 жовтня 2020 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем судового засідання Кольц І.С., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 129578 від 18.08.2020 складеного працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 , 18.08.2020 о 20 год 15 хв по вул. Центральна с. Шабастівка Монастирищенського району керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в примішенні Монастирищенської ЦРЛ. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`яснено.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав повністю та показав, що 18.08.2020 він за кермом власного автомобіля не перебував. Працівники поліції переслідували автомобіль і крім нього в автомобілі були інші особи. Коли працівники поліції під`їхали він підійшов до автомобіля з метою забрати ключі запалення. Двигун автомобіля не працював. Він справді знаходився поруч з автомобілем та був в стані алкогольного сп`яніння, але автомобілем не керував. На місці події працівники поліції не пропонували йому пройти тест на приладі «Драгер». В Монастирищенську ЦРЛ він поїхав не добровільно його примусили працівники поліції. В лікарні відмовився проходити освідування, оскільки нічого не порушував. Крім нього, лікаря, медсестри та працівників поліції в Монастирищенській ЦРЛ свідків не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він працює в Монастирищенському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. 18.08.2020 знаходився на чергуванні з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На лінію 102 о 19 год 35 хв. надійшло повідомлення про те, що в с. Шабастівка на великій швидкості рухається автомобіль зеленого кольору на іноземній реєстрації. Приїхавши в с. Шабастівка ними не було виявлено даний автомобіль на що відповідно складено рапорт. Вже коли вони поверталися на місце дислокації по вул.. Центральна в с. Шабастівка їм на зустріч рухався автомобіль з іноземною реєстрацією. За допомогою проблискових маячків та переслідування автомобіль було зупинено. Коли вони під`їхали автомобіль вже не рухався. Водієм автомобіля, який вийшов з водійського сидіння виявися ОСОБА_1 . У водія були ознаки алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Водієві запропонували пройти тест на освідування на місці за допомогою приладу «Драгер», водій відмовився, але погодився їхати на освідування в Монастирищенську ЦРЛ. В лікарні водій також відмовився проходити освідування. В лікарні крім працівників поліції, лікаря, медсестри та ОСОБА_1 інших свідків не запрошували.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_1 працівники поліції доставили для освідування в Монастирищенську ЦРЛ. Він відмовився проходити огляд та освідування при цьому пояснив, що відмовляється через недовіру. Він особисто свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом не був. За результатами відмови ним була складена довідка, що особа відмовилася проходити освідування. При цьому були присутні він, медична сестра, працівники поліції та особа. Чи залучалися свідки не пам`ятає. Поведінка ОСОБА_1 свідчила про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, в нього були розширені зіниці.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши матеріали справи, диск з відеозаписом події, суддя оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності, в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх у судовому засіданні, вважає, що вина ОСОБА_1 в суді не доведена наявними матеріалами справи, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП, справа підлягає до закриття та виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,- тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП.

Як і огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, так і проведення такого огляду в закладах охорони здоров`я має відбуватися виключно з дотриманням порядку визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі по тексту Порядок №1103).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 Порядку №1103).

Доказів відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловив незгоду з його результатами, що стало б причиною направлення його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я судді не надано.

Не зафіксовано даний факт і на відеозапису події, який досліджений в судовому засіданні.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду в закладах охорони здоров`я визначено розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452), вимоги якої є обов`язковими саме для поліцейських та лікарів, проте не є вичерпними, оскільки за вимогами КУпАП, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме «Порядком № 1103», яким можуть бути встановлені додаткові вимоги.

В Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 (далі по тексту Інструкція 1395) встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6 розд. Х), дана норма закріплена і п. 8 Порядку № 1103.

Отже, не будь-яка відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння становить у його діях склад адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а виключно та відмова, що виникла внаслідок попередніх правомірних дій поліцейського. Правомірними при цьому є дії, що відповідають визначеним правилам, що регламентують провадження у конкретній справі.

Відповідно до норм законодавства суддя приходить до висновку, що водій транспортного засобу має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу 1 Інструкції 1452/735, п.6 розділу Х Інструкції №1395, п. 8 Порядку № 1103 ).

В п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Зазначеним вимогам закону протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 129578 від 18.08.2020 не відповідає. В протоколі не зафіксовано належним чином відмову водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків (а.с.1).

Згідно висновку № 46 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.08.2020 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2).

Відповідно до Інструкції 1452 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння складається після огляду особи у трьох примірниках (п. 16,20 Інструкції 1452).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння складається за результатами огляду на стан сп`яніння та не може у будь-якому разі посвідчувати відмову водія від проходження такого огляду.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому законом. Висновок № 46 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.08.2020 є недопустимим та не можє бути використаний суддею при прийнятті рішення у справі.

В судовому засідання досліджено відеозапис події, що сталася 18.08.2020, згідно якого встановлено, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відбувалася у відсутність свідків.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушення вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім цього, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до абз. 3, 4 п. 27 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Тобто, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови, про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду у справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18 від 18.07.2019.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в розумінні ст. 251 КУпАП, які б об`єктивно вказували на безпосереднє керування ОСОБА_1 18.08.2020 о 20 год 15 хв. транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, ОСОБА_1 не оспорює факту перебування ним в стані алкогольного сп`яніння 18.08.2020 о 20 годині 15 хвилин в с. Шабастівка Монастирищенського району, про що свідчать його пояснення. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що в автомобілі він знаходився не сам.

Будь-які свідки події працівниками поліції не встановлені та не допитані.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 129578 від 18.08.2020 ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис події (4 відеофайли, два з яких запис з нагрудної камери поліцейського, інші два файли не містять ідентифікаційних ознак, зокрема часу зйомки) з достаменністю не свідчать про керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки запис не є безперервним. Факт перебування ОСОБА_6 біля водійського місця автомобіля, який він пояснив як забирання ключів з салону автомобіля, працівниками поліції не спростований. Запис не містить відео безпосередньої зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Натомість зупинка службового автомобіля працівників поліції поруч з автомобілем, який належить ОСОБА_1 на відеозапису здійснена через певний проміжок часу, який не зафіксований на відеозапису, що унеможливлює з достаменністю стверджувати про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не спростовує його заперечення проти даного факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в обсязі та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тобто, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Незважаючи на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, підтвердила факт відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, суддя не може оцінити дану обставину як достатній доказ правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє останнього від необхідності доведення правомірності свого рішення.

Висновок судді узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 (2-а/177/23/17).

Суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суддя вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 129578 від 18.08.2020 не дотримані вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що вказує на недопустимість доказів, отже, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що складений з порушенням вимог законодавства, та не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягається до відповідальності, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення неможе бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст.130, ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі № 702/493/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо скаргу про апеляційне оскарження,не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай