Справа №: 700/553/20
Провадження № 3/700/239/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, за ч. 2 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

20.06.2020 року о 22 годині 30 хвилин в с. Бужанка Лисянського району Черкаської області, по вул. Центральній ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES-BENS 208-0 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: смт. Лисянка вул. Грушевського, 51, чим порушив п. 2.9 а ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 20.06.2020 року о 22 годині 58 хвилин в с. Бужанка Лисянського району Черкаської області, по вул. Центральній ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES-BENS 208-0 д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем RAVON R-4 НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Поліцейський СРПП № 4 Лисянського ВП Ганжа О.В. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Зазначені матеріали постановою Лисянського районного суду від 29.07.2020 року об`єднані в одне провадження.

Розглянувши матеріали справи про адміністративні порушення, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 398548 від 20.06.2020 року, схемою місця ДТП від 20.06.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, характер скоєного правопорушення, особу винного, ступінь його вини, з метою попередження вчинення нових правопорушень, прихожу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.40-1 КУпАП, ст.4 п.5 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420 грн.40 коп.

Щодо притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, то суд не вбачає в діях останнього ознак адміністративного правопорушення за вказаною у протоколі частиною вказаної статті КУпАП за таких підстав.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області від 28.07.2020 року, гр. ОСОБА_1 , житель с. Порадівка Лисянського району Черкаської області до адміністративної відповідальності не притягувався. Будь-яких інших відомостей щодо повторності вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - відсутні.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

В силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд також керується практикою застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, згідно якої у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Однак, суд вкотре наголошує, що уточнювати і відредактовувати протокол з цього питання самостійно він змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші учасники процесу повинні чітко знати і розуміти суть обвинувачення, яке становить собою предмет судового розгляду. А неконкретність обвинувачення, з огляду на викладене вище, порушує права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як будувати тактику захисту і, відповідно, належно захищатися від неконкретного обвинувачення по суті неможливо, що порушує конвенційні права особи.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи те, що інформація щодо повторності вчинення останнім даного правопорушення відсутня, що має суттєве значення для кваліфікації дій водія та визначення виду та розміру стягнення у разі встановлення його вини, а законодавством не передбачено можливість суду кваліфікувати дії осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, хоч у матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст. 33, ст. 124, 221, 247, 253, 283, 284, 285, 289 Кодексу України Про адміністративні правопорушення п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду. У разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч.2 ст.308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області.

Суддя - Н. В. Бесараб