Справа № 185/5072/20
Провадження № 3/185/1747/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мицак М.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ТОВ «ФАБРИКА БУДІВЕЛЬНИХ СУМІШЕЙ «БУДМАЙСТЕР», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу слідує, що інспектуванням штатних розкладів, табелів обліку використання робочого часу, розрахункових відомостей за 2019 2020 року встановлено, що розрахунок заробітної плати за час відпустки, а також компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки проведено з порушенням вимог абзацу шостого пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, яким передбачено: «Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду». Так, у липні 2020 року працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано щорічні відпустки, при цьому при розрахунку заробітної плати за час відпустки зазначеним працівникам час, протягом якого вони не працювали згідно з наказом від 01.04.2020 № 94-п і не мали заробітку, не було виключено з розрахункового періоду, тобто заробітна плата за час відпустки нарахована в розмірі меншому, ніж то передбачено вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100.

Зазначені факти свідчать про порушення вимог частини другої статті 30 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено: «Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.»

Також в ході проведення інспекційного відвідування встановлені випадки неповного нарахування грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки при звільненні.

Наприклад, 02.06.2020 було звільнено за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України, оператора пульта керування обладнанням ОСОБА_4 (дата прийняття на робоу - 09.04.2019) та електромонтера з ремонта та обслуговування електроустаткування ОСОБА_5 (дата прийняття на робоу - 11.09.2019). При цьому при розрахунку компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки час, протягом якого вони не працювали згідно з наказом від 01.04.2020 № 94-п і не мали заробітку (квітень - травень 2020 року) не було виключено з розрахункового періоду, як то передбачено вимогами абзацу шостого пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, яким визначено: «Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду», тобто компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки нарахована в розмірі меншому, ніж то передбачено вимогми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100.

Таким чином, компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки зазначеним працівникам при звільненні нарахована не в повному обсязі, і, відповідно, суми, належні при звільненні, станом на 23.07.2020 виплачені не в повному обсязі.

Зазначені факти свідчать про порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України, якою передбачено: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення...», а також про порушення вимог частини частини першої статті 83 КЗпП України, якою передбачено: «У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.»

У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, у них не було рекомендацій та листів з Держслужби з питань праці щодо здійснення виплат та розрахунків. Листом від 08.05.2020 року № 3171/1/3.1-20 та № 33/12/2213-20 дані питання також не врегульовані. У своїй роботі вона та інші спеціалісти керувалися теоретичними знаннями, знайденими на Інтернет-ресурсах, користувалися допомогою спеціалістів. Після перевірки 29.07.2020 року заборгованість по всім працівникам, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення, була погашена.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заробітна плата за час відпустки нарахована в розмірі меншому, ніж передбачено, а працівникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не в повному обсязі нарахована при звільненні за дні невикористаної щорічної відпустки, відповідно належні суми виплачені не в повному обсязі.

Даний факт підтверджено актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 19/4.5-739 від 23 липня 2020 року, поясненнями ОСОБА_6 , наданими нею у судовому засіданні.

Таким чином, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 5/4.5-739 від 24.07.2020 року головним бухгалтером ТОВ «ФАБРИКА БУДІВЕЛЬНИХ СУМІШЕЙ «БУДМАЙСТЕР» ОСОБА_6 було порушено ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Водночас, виходячи з викладеного, необхідно зробити висновок про те, що скоєне правопорушення, хоча формально і містить всі об`єктивні та суб`єктивні юридичні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, однак, є малозначним, оскільки не спричинило істотної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, так як заборгованість станом на 29.07.2020 року погашена в повному обсязі ( ОСОБА_5 553,45 грн., ОСОБА_4 145,73 грн., ОСОБА_3 137,98 грн., ОСОБА_2 , - 338,02 грн.).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення вважаю можливим звільнити ОСОБА_6 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі зазначеного вище, керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з малозначністю.

Оголосити ОСОБА_6 усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя М.С. Мицак