Справа № 466/3524/20 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 33/811/1213/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.05.2020 року о 03.20 год у м.Львові по вул.Липинського, 34Б, керував автомобілем «AUDI TT», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат тесту 0,99 проміле, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428809, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року, скасувати її та прийняти нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням його прав та законних інтересів. Зазначає, що при прийнятті рішення, судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, а саме ст.ст.268, 251, 252, 280 КУпАП. Крім цього звертає увагу на те, що судом першої інстанції поверхнево досліджувались докази, опираючись лише на покази приладу «Драгер», не витребувано відеозапис з нагрудних камер інспектора. Вказує, що при вилученні у нього прав, йому не було надано тимчасового дозволу на керування транспортним засобом.

Вказує на те, що суддя позбавила його права на ознайомлення з матеріалами справи, адже він не отримав постанови про притягнення його до правопорушення та не отримав тимчасового дозволу від інспектора на право керування транспортним засобом.

Наголошує на тому, що суддя не врахувала того, що він жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності та жодного разу не порушував правил дорожнього руху.

Крім того, просить поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, про призначення судового засідання дізнався з офіційного сайту судової влади та 14.07.2020 року на офіційну адресу суду направив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак судом першої інстанції таке клопотання проігноровано. Зазначив, що станом на 03.08.2020 року на його адресу не надходила копія постанови, з текстом постанови ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згадана апеляційна скарга призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду на 09 вересня 2020 року, про що повідомлялось ОСОБА_1 , скеровувались повістки, яку особа, яку ОСОБА_1 отримав 03.09.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом останнього, однак ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. При цьому 22 вересня 2020 року на адресу суду поступило клопотання від правопорушника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, однак станом на 21 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції для ознайомлення з матеріалами справи не прибув.

Апеляційний розгляд було відкладено на 21 жовтня 2020 року, однак знову ж таки ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, отримав повістку про виклик до суду 01 жовтня 2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з особистим підписом останнього, повторно не з`явився в суд апеляційної інстанції для участі в розгляді справи та про причини неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що наведена поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428809 від 10.05.2020 року (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Алкотестер «Драгер» (а.с.8), результатом тесту «Драгер», з показником 0,99 ‰ (а.с.1,2); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7), а також відеозаписом з нагрудник камер працівників поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428809 від 10.05.2020 року (а.с.3), ОСОБА_1 10.05.2020 року о 03.20 год у м.Львові по вул.Липинського, 34Б, керував автомобілем «AUDI TT», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат тесту 0,99 проміле, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №428809, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складено акт (а.с.8), згідно з яким огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становив на момент проведення 0,99 ‰.

Факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820, результат якого показав 0,99‰, також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7).

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, такі не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що ОСОБА_1 не підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, не може свідчити про його незгоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.

Щодо доводів особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений права дати свої пояснення, ознайомитися з матеріалами справи, подавати докази та заявляти клопотання, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції шляхом прийняття до провадження його апеляційної скарги, та надання можливості подачі ним пояснень, клопотань та доповнень, а також наданням судом апеляційної інстанції можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не витребувано та не взято до уваги відеозапис з нагрудних камер інспектора є необґрунтованим, оскільки такий відеозапис наявний у матеріалах справи та взято до уваги суддею першої інстанції при вирішенні справи.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи,та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк