Справа № 214/5788/20
3/214/2629/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головногоь управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №182190 від 11.08.2020 рокущодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до зазначеного протоколу, 05.08.2020 року, о 20-30 годині, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонений припис стосовно кривдника серії АА №183878 від 04.08.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що 05.08.2020 року, о 20-00 годині, він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Він за вказаною адресою проживає та зареєстрований. Потерпіла ОСОБА_2 також проживає у цій квартирі. Окрім того, за цією адресою проживають двоє їх спільних дітей: ОСОБА_3 , 13.01.2019 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Іншого житла у м. Кривому Розі він не має. 04.08.2020 року його викликав дільничний інспектор ОСОБА_5 , надав документи для підпису та пояснив, що це у зв`язку з тим, що він 01.08.2020 року впустив додому своїх батьків. Окрім того, ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що відносно нього винесений припис. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просить закрити провадження у вказаній справі, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Погорілецька А.В. в судовому засіданні, також, просила закрити провадження щодо останнього.

Представник потерпілої Третяченко О.В., не заперечував проти закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які беруть участь у провадженні, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), беручи до уваги передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, що склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №182190 від 11.08.2020 року, 05.08.2020 року, о 20-30 годині, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонений припис стосовно кривдника серії АА №183878 від 04.08.2020 року (а.с.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП невиконання термінового заборонного припису.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлено, що адміністративній відповідальності за скоєння вказаного правопорушення, підлягають особи за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 16 частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229 від 07.12.2017 року, визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ч.1 ст.25 вказаного вище Закону, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

При цьому, частиною 5 статті 25 Закону встановлено, що терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Разом з цим, як встановлено судом при дослідженні копії термінового заборонного припису стосовно кривдника, винесеного щодо ОСОБА_1 від 04.08.2020 року, обмежувальні заходи до нього винесені строком на 15 діб. Одночасно, зазначено строк дії припису з 15-00 години 04.08.2020 року до 15-00 години 15.08.2020 року. Тобто, фактично, строк дії припису становить 11 діб. Таким чином, уповноваженою особою, що склала вказаний заборонний припис допущено значні протиріччя та порушення, а саме невірно зазначено строк дії заходу та, одночасно, перевищено максимально допустимий десятиденний термін, що дозволений для його встановлення.

Окрім того, процедура винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, регулюється Порядком винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 654 від 01.08.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2018 р. за № 965/32417 (далі - Порядок).

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до припису. У разі допущення порушень при оформленні припису його заповнений бланк вважається зіпсованим.

Натомість, як вбачається з копії припису, долученого до матеріалів справи, уповноваженим працівником поліції, при його винесенні, у трьох графах допущено виправлення, а саме, у місцях проставлення підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зазначення їх анкетних даних.

Також, відповідно до п.10 Порядку, під час винесення припису в ньому зазначаються, зокрема, у рядку «стосовно постраждалої особи» - прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (повністю, без скорочень) із підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з цим, у зазначеному пункті, ДОП СП Саксаганського ВП вказано лише Прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , без підкреслення ступеня її спорідненості з кривдником.

Отже, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, копія термінового заборонного припису, складена щодо ОСОБА_1 уповноваженим працівником поліції з порушенням вимог зазначених вище вимог Закону, тому, відповідно до положень ст.251 КУпАП, не може бути визнана належним та допустимим доказом у вказаній справі.

Окрім вказаного термінового заборонного припису, який суд не може визнати доказом вини ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучено: рапорти від 05.08.2020 року, в яких заявником є саме ОСОБА_1 , у зв`язки з тим, що потерпіла його дружина ОСОБА_2 в нічний час лишила півторарічну дитину у батьків та пішла гуляти; заяву ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 принижував її, чим чинив психологічний тиск та її письмові пояснення з цього приводу; письмові пояснення ОСОБА_1 стосовно ситуації, що склалася між ним та дружиною; рапортом ДОП СП Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Рудя В.

Суд зауважує, що усі зазначені вище письмові матеріали не можуть мати доказової сили за відсутності належним чином складеного термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 , отже, в матеріалах справи відсутні данні, необхідні для вирішення справи, що позбавляє суд реальної можливості з`ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Також, суд приймає до уваги те, що ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), слід зазначити, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.173-2, п.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко