Справа № 489/2293/20
Провадження № 33/812/262/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Шаманської Н.О.

за участю секретаря Андрієнко Л.Д.

захисника Бурдинського С.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану його захисником Бурдинським Сергієм Ігоровичем на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 288632, 21 травня 2020 року о 00:20 год. в м. Миколаєві по вул. Пушкінській,13, ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Polo з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік .

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_1 - Бурдинський С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.252, 268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист. Неповно з`ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення. Надані до суду відеозаписи, у зв`язку із їх нецілісністю та перериванням (вибірково підібраними фрагментами) неможливо вважати належними та допустимими доказами. Також на думку апелянта існують обґрунтовані сумніви щодо письмових пояснень свідків, оскільки вони не викликались та не були допитані судом першої інстанції. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад хорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - Правила) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Судом встановлено, що 21 травня 2020 року о 00:20 год. в м. Миколаєві по вул. Пушкінська , будинок 13 водій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Polo з номерним знаком НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з тим, що транспортній засіб, яким керував ОСОБА_1 мав технічну несправність (непрацювала фара) .

При зупинці у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням технічного приладу. Проте останній відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проїхати в медичний заклад для проходження медичного огляду теж відмовився.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки, також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Пояснення даних свідків є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.

21 травня 2020 року о 00:48 год. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №288632, в якому зазначено, що 21 травня 2020 року о 00:20 год. в м. Миколаєві по вул. Пушкінській,13, ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Polo з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил, за що передбачена відповідальність за статтею 130 КУпАП ( а.с. 1) .

Також до протоколу долучено відео-зйомку подій 21 травня 2020 року (відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного ), з якої вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки від якого він відмовився, а також відмовився від проходження тесту у медичному закладі.

Встановивши ці обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність порушень ОСОБА_5 пункту 2.5 Правил, та відповідність встановлених обставин положенням ч. 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що записи відео реєстратора з місця вчинення адміністративного правопорушення не можуть бути належними та допустимими доказами через їх нецілісність та переривання не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Інструкцією «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» 3 100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейськими, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, та противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки , відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.

З доданих до матеріалів відеофайлів вбачається, що зйомка проводилась за допомогою нагрудних камер, та за своїм часом, незважаючи на їх розміщення у різних файлах майже безперервно фіксує спілкування з водієм.

Також ці відеозаписи є не єдиним доказом у справі, а тому обґрунтовано оцінені суддею місцевого суду як доказ в сукупності з іншими доказами, що є у справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненням свідків.

За матеріалами справи, вищезазначені свідки надали письмові пояснення, підписали протокол та, як свідчить відео, дійсно перебували на місці зупинки транспортного засобу, і саме в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (файл )

Не може бути підставою для закриття провадження у справі й відсутність направлення у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки таке направлення не виписувалось у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Що стосується посилань апелянта на стан свого здоров`я (страждає на онкологічне захворювання - лімфома Ходжкина , переніс 6 циклів хіміотерапії, вживає медичні препарати), що по різному впливає на ступінь його емоційного, фізичного та психологічного стану , та по різному виражається назовні у його поведінці, то апеляційний суд не може прийняти зазначені обставини до уваги.

Так, згідно наданих суду медичних та консультативних висновків та довідок ( а.с. 31-38) зазначене захворювання у ОСОБА_1 було встановлено у березні 2017 року, курс хіміотерапії завершений у жовтні 2017 року, після цього останній періодично в 2018 та 2019 роках проходив медичні дослідження.

Проте, доказів, які б свідчили про те, що протягом 2018 - 2020 років ОСОБА_1 продовжує лікування та вживає препарати, які впливають на ступінь його емоційного, фізичного та психічного стану матеріали справи не містять.

Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Будь-яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

За такого, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 та його захисник не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, їх відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подану його захисником Бурдинським Сергієм Ігоровичем залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Шаманська