Справа№ 752/6839/20 Головуючий у 1 інстанції Бондаренко Г.В.
Провадження № 33/824/4014/2020 Головуючий у 2 інстанції Капічон О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 22 березня 2020 року о 02 годині 15 хвилин керувала автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Голосіївська, 18 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіри. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити справу щодо неї за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, згідно ст.ст. 38, 247 КУпАП.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки про існування і зміст оскаржуваної постанови вона дізналася лише 09 вересня 2020 року коли прибула до суду, щоб дізнатися про рух справи.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена 17 червня 2020 року. Разом з тим, апеляційна скарга була направлена до судулише 15 вересня 2020 року, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

При цьому, вказана апелянтом обставина, в зв`язку з якою вона пропустила строк на апеляційне оскарження не може бути визнана судом апеляційної інстанції як поважна, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа надійшла до суду 09 квітня 2020 року та була призначена до розгляду на 27 квітня 2020 року. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 21 травня 2020 року. 18 травня 2020 року ОСОБА_1 направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, а тому судове засідання було відкладено на 17 червня 2020 року. До суду на зазначений час ОСОБА_1 вкотре не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином /а.с. 9/.

Достовірно знаючи про наявність в суді першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо неї, ОСОБА_1 не поцікавилась її результатом, внаслідок чого подала апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 17.06.2020 року направлялася копія оскаржуваної постанови /а.с. 12/. Однак, будь-яких поважних причин, які перешкодили їй подати апеляційну скаргу в строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП, ні апеляційна скарга, ні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження - не містить.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено обставин, які б вказували на неможливість звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року щодо неї.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон