Справа № 715/283/20
Провадження № 3/715/173/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2020 смт. Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Маковійчук Ю.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли вiд Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 за ст.173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2020 року близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області, на території господарства ОСОБА_2 , вчинив словесну суперечку із нею, в ході якої ображав її нецензурними словами, своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він з ОСОБА_3 поверталися додому приблизно о 03 год., проходили повз будинок ОСОБА_2 , вирішили присісти на лавочку порозмовляти. Під час розмови до них вийшла ОСОБА_2 , почала їх ображати, висловлюватися нецензурними словами, погрожувати викликом поліції. Він заперечив їй, сказав що вони нічого не порушують. Вказував, що сварки він не вчиняв та на подвір`я ОСОБА_2 не заходив.

Захисник Ванхали В.І., Шородок Ю.М. в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи, у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засідання із сімейними обставинами та подав клопотання про виклик свідка. Разом із тим, вважаю, що подані клопотання захисника не підлягають задоволенню, як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи.

Так, захисник Шородок Ю.М. не надав суду жодного доказу, який би підтверджував поважність причини його неможливості з`явитися до суду.

Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення передбачене ст.173 розглядається протягом доби.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Дана справа неодноразово за клопотання ОСОБА_1 та його захисника відкладалася, зокрема, для залучення захисника, для ознайомлення захисника із матеріалами справи, з метою забезпечення останнього права на захист.

Потерпіла ОСОБА_2 з`являлися кожного разу до суду для участі у справі. А тому вважаю, що наступне відкладення розгляду справи буде також порушувати її право на справедливий суд в продовж розумного строку в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що справу можна розглядати без участі захисника Шородка Ю.М., оскільки заявлені ним клопотання розцінюю як зловживання процесуальними правами спрямованими на затягування розумних строків розгляду справи.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 11 січня 2020 року близько 03 год. 30 хв. вона спала, коли почули сильний стукіт у вікно вхідних дверей свого будинку, подумала, що то ранок, тому підійшла до дверей привідкрила двері, побачила на вулиці двоє чоловіків, яких вона не відразу впізнала. Коли ОСОБА_1 почав розмовляти, вона впізнала його, оскільки останній є її сусідом. Вказувала на те, що на її погляд вони були в нетверезому стані, так як від них було чути запах алкоголю та при собі вони мали пляшку. Вказувала на те, що ОСОБА_1 почав голосно кричати, нецензурно висловлюватися та погрожувати їй. Вимагав, щоб вона вийшла з будинку до них, для вживання алкогольних напоїв та проведення часу разом, казав щоб вона роздягалася та виходила на вулицю. Від цих криків прокинулася її неповнолітня дочка, яка злякалися та почала плакати. Вона подзвонила сестрі, ОСОБА_4 , попросила викликати поліцію та приїхати до неї, тому що боялася за своє життя та життя дітей, оскільки її чоловіка вдома не було. Після вказаного випадку, її неповнолітні діти почали боятися спати самі, засинають тільки поруч з нею. Також вказувала на те, що ОСОБА_1 та його товариш залишили в неї біля дверей запальничку, ключі та недопалки.

На прохання та за згодою ОСОБА_2 під час розгляду справи була допитана малолітня ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона спала, коли почула що хтось сильно стукає у двері та кричить на вулиці, сильно злякалася, почала плакати, прибігла до мами, яка в той час була біля вхідних дверей, говорила по телефону з тіткою та плакала. Також вказала на те, що мати їй сказала, що то до них прийшов сусід ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 11 січня 2020 року серед ночі їй подзвонила її сестра ОСОБА_2 плакала та сказала, що стукають в двері, просила викликати поліцію. При цьому вказувала на те, що під час цієї розмови вона чула як стукали у двері та вимагали від її сестри, щоб вона роздягалася та виходила на вулицю, при цьому виражалися непристойно.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Нецензурна лайка це сегмент лайливої лексики різних мов, що містить вульгарні, грубі (непристойні) лайливі вирази, за допомогою якої часто виражають спонтанну мовну реакцію на несподівану (зазвичай неприємну) ситуацію. Варто зазначити, що у правозастосовній практиці використовують фактичну презумпцію загальновідомості нецензурної лексики. Це пояснює відсутність законодавчого визначення цієї категорії, а також безпосередньої її фіксації в матеріалах справи, а також проведення в кожному конкретному випадку філологічної, культурологічної та інших експертиз.

Образливе чіпляння до громадян це нав`язлива розмова або інша дія, спрямована на навмисне приниження честі та гідності оточуючих. Таку поведінку громадян слід відрізняти від більш мирного настирливого докучання, яке є ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП (Поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль). Образливе чіпляння характеризується зухвалими, нав`язливими діями хулігана, який завдає моральної чи фізичної шкоди іншій особі, незважаючи на протидію потерпілого. Хулігану властива злісність протиправних проявів, їх багаторазова повторюваність. Така поведінка є несумісною з моральними засадами потерпілого, якого подібні дії ображають і принижують. Йдеться про хапання за одяг, насильницьке тримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині тощо.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №259466, ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та чіплявся до ОСОБА_2 , окрім того під час розгляду справи встановлено, що він декілька разів робив непристойні пропозиції ОСОБА_2 .

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 173 КУпАП.

Вважаю, що повне невизнання своєї вини ОСОБА_1 є способом його захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки надані ним покази повністю спростовуються показами потерпілої та свідків, які послідовними та є несуперечними між собою.

Відповідно до санкції ст.173 КУпАП на особу, яка вичинила дане правопорушення накладається штраф від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Встановлено, що ОСОБА_1 притягався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 травня 2019 року, його було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі із застосування ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП враховую, зокрема, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, особу останнього, що за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив правопорушення, що порушує громадський порядок під час іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, його дії були спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян, тобто його дії носять системний характер та свідчать про відверте ігнорування встановлених в суспільстві правил поведінки, а також правових норм, що регулюють поведінку людей у суспільстві. Зазначене свідчить про істотну суспільну шкідливість особи та з урахуванням особи правопорушника, наслідків від його дій, а саме морального стану ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей, вважаю, що для виховання останнього в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді арешту.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі ст.173 КУпАП, керуючись ст.ст.33,252,283-285,287 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: