Справа № 946/5181/20
Провадження № 3/946/1666/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2020 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Нікітіної Ю.П., захисника Кобака Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ПП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть справи

1.1. Згідно наданих матеріалів, 18.08.2020 року приблизно о 10 годин 30 хвилин водій ОСОБА_1 по автодорозі Одеса-Рені керував автомобілем марки «ПАЗ 4230-01» державний знак НОМЕР_1 в режимі маршрутного таксі Ізмаїл-Багате, яке використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, троє з яких знаходилися без захисник масок, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 21.08.2020 року, справа №946/5181/20 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. З 07.09.2020 року по 05.10.2020 року суддя Бальжик О.І. перебувала у черговій щорічній відпустці.

2.3. ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направивши захисника.

2.4. У судовому засіданні захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП. В обґрунтування правової позиції пояснив, що усі пасажири, які виїхали з м. Ізмаїл до с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, знаходилися у захисних масках. В процесі руху транспортного засобу здійснювати контроль за наявністю у пасажирів захисних масок водій не має можливості, оскільки він несе відповідальність за життя та здоров`я пасажирів та у відповідності до Правил дорожнього руху не має права відволікатися від керування транспортним засобом. Вказані обставини підтверджені показаннями свідків, які були пасажирами на момент складання протоколу. Також звернув увагу, що він є найманим працівником та перебуває з ФОП ОСОБА_2 у трудових відносинах, а отже не є суб`єктом даного правопорушення.

ІІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Конституція України (КУ)

Стаття 62. […] Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 129. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права […].

3.2. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року за №1402-VІІІ (Закон №1402-VІІІ)

Стаття 6. Незалежність судів

1. […] Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Стаття 7. Право на справедливий суд

1. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом […].

3. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

3.3. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за №3477-ІV (Закон №3477-ІV)

Конвенція Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду

1. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

3.4. Кодекс про адміністративні правопорушення України (КУпАП).

Стаття 7. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом […].

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність […].

Стаття 44-3. Порушення правил щодо карантину людей

Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 247. Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення […]

Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність […].

3.5. Постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 від 22.07.2020 року за №641 (Постанова №641).

Пункт 10. На території України на період карантину забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспортні без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Пункт 11. […] Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

3.6. Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року за №2344-ІІІ (Закон №2344-ІІІ)

Стаття 1. Визначення основних термінів

[…] автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

3.7. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 (ПДР).

Пункт 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

[…] б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

ІV. Оцінка судді

4.1. Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.

4.2. Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

4.3. Диспозиція норми ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

З наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України, а також із норм КУпАП, які регулюють порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності витікає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП необхідна наявність наступних умов:

1) перевізник не забезпечив водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та не здійснив контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно;

або

особа перебувала в громадському транспортні без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

2) складання протоколу про адміністративне правопорушення має відбуватися з дотриманням вимог КУпАП.

4.4. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, будучи водієм маршрутного таксі, перевозив пасажирів, троє з яких знаходилися без захисник масок, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 10 Постанови №641, який передбачає, що на території України на період карантину забороняється перебувати, в тому числі, в громадському транспортні без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

4.5. Переглянувши відеозапис з камери нагрудного спостереження працівників поліції (а.с.4), суддею встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував в громадському транспорті в захисній масці, а отже, дотримався вимог підпункту 1 пункту 10 Постанови №641, порушення якого ставиться йому у вину.

4.6. Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 від 18.08.2020 року, долучених до матеріалів справи, він зняв маску в громадському транспорті, так як йому стало погано (а.с.2).

Свідок ОСОБА_4 надала письмові пояснення про те, що вона виїхала з м. Ізмаїл у масці, що перевірив контролер. Під час руху транспортного засобу дитині стало погано. Вона зняла маску, щоб допомогти дитині. В цей час їх зупинили патрульні працівники поліції та заборонили рух (а.с.3).

4.7. Окремо слід зазначити, що водій ОСОБА_1 , який перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 , який в свою чергу є перевізником (а.с.18-21), у розумінні статті 1 Закону №2344-ІІІ не є безпосереднім суб`єктом, який у відповідності до підпункту 11 пункту 10 Постанови №641 зобов`язаний здійснювати контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

4.8. Дані висновки узгоджуються з положеннями пункту 2.3 «б» ПДР, за змістом яких водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

4.9. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, вважаю, що адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.10. Враховуючи викладене, всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до статті 62 Конституції України трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

V. Висновок судді

5.1. За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя:О.І.Бальжик