ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1227/20 Номер провадження 33/814/617/20Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтава від 03 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, розлучений, маючий двох неповнолітніх дітей, директор ТОВ «Айс Гудфуд»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 22 червня 2020 року близько 23 години 40 хвилин, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Панянка, 75-а, в м. Полтава в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 , не заперечуючи вживання алкогольних напоїв та результати медичного огляду, проведеного в Полтавському обласному наркологічному диспансері, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому зазначає, що знаходився в своєму автомобілі, який був припаркований біля будинку, але не керував транспортним засобом.

Стверджує про відсутність належних і допустимих доказів факту керування ним автомобілем.

Заслухавши думку ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.

У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння 22 червня 2020 року та результати медичного огляду, проведеного в Полтавському обласному наркологічному диспансері.

Водночас стверджував, що був зупинений працівниками поліції через непрацюючу фару автомобіля, усунув поломку в їх присутності, а після від`їзду поліцейських вживав алкогольні напої, але вже не керував автомобілем.

Проте, такі показання ОСОБА_1 є суперечливими, нелогічними та непослідовними і спростовуються дослідженими апеляційним судом доказами.

Так, свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 поліцейські, які зупинили автомобіль Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 підтвердили, що автомобіль в темну пору доби рухався із несправною фарою, тому був зупинений.

Під час спілкування з водієм виявили у нього ознаки сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, на що ОСОБА_1 погодився.

Від моменту зупинки автомобіля до проведення огляду в Полтавському обласному наркологічному диспансері водій постійно перебував поряд з ними.

Показання цих свідків узгоджуються між собою і підтверджуються даними відеозапису події.

При цьому на відеозапису зафіксовано, що саме ОСОБА_1 був водієм, жодних заперечень щодо керування ним автомобілем не висловлював, лише був невдоволений діями поліцейських, які певний час їхали за ним без увімкнених проблискових маячків.

Даних, які б свідчили про упередженість поліцейських, чи ставили під сумнів їх показання, в засіданні апеляційного суду не встановлено.

Наведені докази спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував 22 червня 2020 року близько 23 години 40 хвилин автомобілем Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Панянка, 75-а, в м. Полтава.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтава від 03 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.