Справа № 483/518/20
Провадження № 33/812/256/20
ПОСТАНОВА
Іменем України
28 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Бондаренко М.Є.,

за участю: представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Шиєнкова Я.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Шиєнковим Ярославом Євгеновичем, на постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В :
Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 11 квітня 2020 року о 07 год. 26 хв. по вул. Першотравневій в м Очакові керував автомобілем «BMW X5», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шиєнкова Я.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити.

На думку апелянта, суд безпідставно послався на рапорт працівника поліції, оскільки цей рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення та слугувати доказом у справі. Крім того на відеозаписі, який суд вважає доказом вчинення адміністративного правопорушення, вбачається інша дата, а саме 2009 рік. Водночас адвокат Шиєнков Я.Є. в апеляційній скарзі зауважує, що суд не взяв до уваги наданий ним відеозапис, на якому зафіксована розмова свідка ОСОБА_2 із працівниками поліції, яка відбулася через чотири дні після дати, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення, та на якій ОСОБА_2 запитував, чому тільки зараз до нього звернулися, щоб він розписався у протоколі. На думку апелянта, цей відеозапис доводить порушення ч. 2 ст 254 КУпАП, так як протокол складений поза строком, встановленим законом, а тому не може бути доказом у даній справі. Крім того, суд помилково зазначив, що на цьому відеозапису був свідок ОСОБА_3 . Також апелянт посилався на те, що у протоколі зазначено про двох свідків, а в судовому засіданні був допитаний тільки один свідок ОСОБА_3 , до того ж, за відсутністю захисника та особи яка притягається до адміністративної відповідальності, тоді як пояснення саме двох свідків мають вирішальне значення в даній справі.

Апелянт також зазначає про скасування адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП з 1 липня 2020 року у відповідності до Закону України від 17 червня 2020 року №720-ІХ, внаслідок чого провадження по справі повинно бути закрито.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення адвоката Шиєнкова Я.Є. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи оскаржувану постанову, суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є переконливими та підтверджують, що 11 квітня 2020 року о 07 год. 26 хв. по вул. Першотравневій в м Очакові ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, пунктами 6-7 Розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду, а саме, змістом протоколу про адміністративне правопорушення № 877 серії ОБ № 030415 від 11 квітня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що були надані працівникам поліції під час складання протоколу; наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції та аудіо - і відеозаписом, що був зроблений ОСОБА_2 на мобільний телефон; поясненнями свідка ОСОБА_3 , допитаного судом першої інстанції.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 877 серії ОБ № 030415 від 11 квітня 2020 року, водій ОСОБА_1 11 квітня 2020 року о 07год.26хв. по вул. Першотравневій в м Очакові керував автомобілем «BMW X5» номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Так, положеннями статті 256 КУпАП встановлено, що у протоколі, зокрема, зазначаються прізвища і адреси свідків, якщо вони є, та протокол може бути підписано цими особами.

Отже, обов`язкового підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення законом не передбачено.

Прізвища, ім`я та по-батькові свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та їх адреси проживання у протоколі зазначено.

Не містить вимог щодо обов`язкового підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення і Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, оскільки положеннями зазначених нормативних актів передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, обов`язковим вимогою при складанні протоколу адміністративне правопорушення є саме присутність двох свідків і такі вимоги при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 877 серії ОБ № 030415 від 11 квітня 2020 року стосовно водія ОСОБА_1 були виконані, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що були надані працівникам поліції під час складання протоколу; наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників поліції, з яких вбачається присутність зазначених свідків під час складання поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, поясненнями свідка ОСОБА_3 , наданими у суді першої інстанції; аудіо - і відеозаписом, що був зроблений ОСОБА_2 , з якого вбачається, що він підтверджує, що був присутній при складанні протоколу та особисто надавав пояснення працівникам поліції. Зазначені докази також переконливо підтверджують факт складання протоколу про адміністративне правопорушення саме 11 квітня 2020 року.

Таким чином, посилання апеляційної скарги на те, що протокол складений поза строком, встановленим ч. 2 ст 254 КУпАП, є безпідставними, оскільки з огляду на вищевикладене, той факт, що протокол був підписаний свідком ОСОБА_2 через декілька днів після його складання не свідчить про неналежність вказаного доказу.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В поясненнях свідка ОСОБА_2 , записаних працівником поліції з його слів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та підтверджених особистим підписом ОСОБА_2 , вказано, що водій ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а також відмовився їхати до медичного закладу.

Зі зробленого ОСОБА_2 аудіо - і відеозапису вбачається, що він підтверджує надання ним вищевказаних пояснень 11 квітня 2020 року, та згодом вони були ним доповнені: ним додатково було дописано до пояснень, що ОСОБА_1 «відмовився від медичного огляду в будь-якому разі».

В поясненнях свідка ОСОБА_3 , записаних працівником поліції з його слів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та підтверджених особистим підписом, також вказано, що в його присутності водій ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі.
Аналогічні пояснення ОСОБА_3 надав в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Посилання апеляційної скарги на те, що вказаний свідок був допитаний судом за відсутністю ОСОБА_1 та його представника адвоката Шиєнкова Я.Є. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки його показання узгоджуються з іншими доказами у справі.
Той факт, що при розгляді справи не був заслуханий другий свідок ОСОБА_2 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння також підтверджуються відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників поліції.

Доводи, щодо того, що на відеозаписі вказаних подій дата не відповідає даті, зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд вважає, що такі недоліки не тягнуть за собою визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки така невідповідність могла виникнути через технічні дефекти. Крім того, що відсутні підстави сумніватися, що на відеозаписі зафіксовано саме події зупинки автомобіля працівниками поліції під керуванням ОСОБА_1 відмови останнього на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, які мали місце саме 11 квітня 2020 року, оскільки представником ОСОБА_1 не заперечувалося, що наданий ним аудіо- та відеозапис був зроблений ОСОБА_2 через 4 дні після подій, зафіксованих на відеозапису поліцейських подій.

Той факт, що водійське посвідчення у ОСОБА_1 не вилучалося не свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з розмови ОСОБА_2 із працівниками поліції, що зафіксований на наданому представником ОСОБА_1 адвокатом Шиєнковим Я.Є. аудіо - та відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 був фактично відсторонений від керування транспортним засобом, а керування автомобілем «BMW X5», номерний знак НОМЕР_2 , було передано ОСОБА_2 , та саме з того, що він від`їхав на цьому автомобілі ним і не був підписаний протокол.

Не впливає на суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і посилання апеляційної скарги на те, що у протоколі ОСОБА_1 не повідомили про те, коли саме суд буде розглядати справу про адміністративне правопорушення. До того ж суд першої інстанції повідомляв належним чином ОСОБА_1 та його представника про дату, час і місце судового засідання, а адвокат Шиєнков Я.Є. надавав суду письмові пояснення та заявляв клопотання, що свідчить про те, що права ОСОБА_1 не були порушені.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,. оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, ані доводи апеляційної скарги, ані надані ОСОБА_1 та його представником адвокатом Шиєнковим Я.Є. - пояснення в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Доводи сторони захисту про закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, за частиною 1 статті 130 КУпАП, суперечить як даті, коли відбулася подія адміністративного правопорушення (11 квітня 2020 року), так і змісту самого Закону, на який посилається водій, що був чинним з 1 по 3 липня 2020 року, та посилив відповідальність водіїв, кваліфікуючи такі дії як кримінальний проступок, внаслідок чого зворотної дії у часі не має, що підтверджується роз`ясненнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року слідує, що до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

Тому прийняте судом першої інстанції рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подану його представником адвокатом Шиєнковим Ярославом Євгеновичем - залишити без задоволення.

Постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць