Провадження № 33/801/704/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пинзар Ігоря Віталійовича, який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2020 року адміністративну справу щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пинзар І.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема висновок суду про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає дійсності. На думку ОСОБА_1 водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.6 ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 269 КпАП України, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

З цих підстав апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 була прийнята апеляційним судом до розгляду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат Пинзар І.В. вимоги скарги підтримали.

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 і його захисник - адвокат Герасимчук О.П., проти вимога апеляційної скарги заперечували, просять залишити її без задоволення.

ОСОБА_2 пояснив, що в обстановці, що склалася, відсутня його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 124 КпАП України, так як для водія іншого транспортного засобу - ОСОБА_1 горіла додаткова секція на світлофорі, а відтак він мав пропустити водіїв, які рухалися з інших напрямків, в тому числі і його, так як він рухався на миготливий зелений.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого та його представника, перевіривши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення з таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції дотримано не було.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в його діях останнього складу даного правопорушення.

До такого висновку суд прийшов з урахуванням пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , наявної у матеріалах справи схеми дорожньо-транспортної пригоди, та представленого адвокатом Пинзар І.В. відеозаписом.

Проте висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП України зроблений без належного аналізу всіх зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується ними.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є актом обвинувачення, а тому посадовою особою, що складає протокол, мають ставитися у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 364218 від 13 травня 2020 водій ОСОБА_2 13.05.2020 о 21 год 00 хв керуючи транспортним засобом марки «Tesla Model 3» р/н т5 НОМЕР_1 , в м. Вінниці по вул. Костянтина Василенка на регульованому перехресті з вул. Пирогова при повороті ліворуч під час руху на жовтий (забороняючий) сигнал світлофора, не надав переваги в русі транспортному засобу марки ВАЗ 21114 р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.6, 8.7.3 ґ ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КпАП України.

Пунктом 16.6 ПДР визначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до п. 8.7.3 ґ ПДР, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що їхав на мигаючий зелений сигнал світлофора.

Проте неспростованими залишаються вказівка працівника поліції в протоколі про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 здійснюючи маневр повороту ліворуч (навіть при сигналі світлофора, що дозволяв рух), порушив вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху, відповідно до якого повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу правопорушення є безпідставним, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Разом з тим, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КпАП України дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Згідно з статтею 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені .

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а.

Оскільки постанова судді Вінницького міського суду від 12 серпня 2020 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, правопорушення мало місце 13 травня 2020 року, тобто на час розгляду справи апеляційним судом спливли встановлені статтею 38 КпАП України строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КпАП України.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пинзар Ігоря Віталійовича, який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2020 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник