Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/36/20 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Демінська О.І.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Таран З.В.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ярмуша В.В.

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Крива Пустош Братського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, 05.10.2019 р. о 00.50 год., на 36 км. автодороги Т-1511 «Братське-Вознесенськ», водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу алкотестер «Drager 6810 ARAM 3565» та у медичному закладі Вознесенській центральній районній лікарні, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стверджує, що під час зупинки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, а також від надання пояснень та підписання протоколу. При цьому, на місці зупинки не було двох свідків, які б підтвердили факт відмови.

Наголошує на тому, що матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Відмічає, що його не відстороняли від керування автомобілем, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Зауважує, що посилання у протоколі на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху не ґрунтується на вимогах закону, адже цей пункт передбачає відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника міліції, у той час, як сам протокол складав поліцейський.

Вказує на те, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджуються із протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки їх адреси вказані у протоколі не вірно і це доведено судом. Однак, незважаючи на наявність суперечностей у показаннях свідків, суд не викликав і не допитав цих осіб у судовому засіданні, у зв`язку із чим, їх письмові пояснення не можна вважати доказами.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи яке, апелянт зазначив, що справа була розглянута у його відсутність, із постановою відносно нього ознайомився лише 30.12.2019 р, а відтак вважає, що строк було пропущено з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, Новоодеським районним судом Миколаївської області розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призначався на 21.11.2019 р. та на 12.12.2019 р., про що його було належним чином повідомлено.

Разом з тим, ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, копія постанови канцелярією суду йому направлялась лише 27.12.2019 р. та була отримана ОСОБА_1 28.12.2019 р., що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає причину пропуску строку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 поважною, а тому за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судове засідання місцевого суду ОСОБА_1 не прибув, надав заяву, у якій провину не визнав та пояснив, що у стані алкогольного сп`яніння не знаходився та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу алкотестер «Drager» та у медичному закладі не відмовлявся.

Однак, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються дослідженими під час судового розгляду суддею місцевого суду доказами.

Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 031919, 05.10.2019 р. о 00.50 год. на 36 км. автодороги Т-1511 «Братське-Вознесенськ», водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з ротової порожнини. Від продуття «Alcotest Drager» та проходження медичного огляду у Вознесенській ЦРЛ відмовився у присутності 2 свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 від підписання протоколу, надання будь-яких пояснень, зокрема, про невживання ним або не вживання алкогольних напоїв, відмовився.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вбачається, що 05.10.2019 р., близько 01.00 год. вони були запрошені як свідки при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який підтвердив факт керування автомобілем «ВАЗ 21063» та факт вживання спиртних напоїв. У їх присутності водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, від пропозиції пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest Drager» або в медичному закладі Вознесенській центральній районній лікарні, відмовився. Також відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці, на питання працівників поліції ОСОБА_1 фамільярно до них ставиться та відповідає жартами. Після цього повідомляє, що був в гостях у брата, разом із яким випив пляшку пива та їде до себе додому. В подальшому, працівник поліції, у присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest Drager» або в медичному закладі Вознесенській центральній районній лікарні, проте, ОСОБА_1 відмовився.

За наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано прийняв наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення дані і дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, які полягають у відмові від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що під час пропозиції працівників поліції на проведення огляду на місці його зупинки не було свідків, не є слушними, оскільки вказані обставини спростовуються даними, що містяться на відеозаписах, наявних у матеріалах справи, викладеними у протоколі даними та іншими доказами по справі, в тому числі поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому сумнівів у їх достовірності не виникає.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, істотних порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права при винесені постанови судом першої інстанції не допущено, а тому підстав для її скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , без задоволення

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва