Справа № 163/19/20
Провадження № 3/163/88/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю представника Волинської митниці Держмитслужби Кондратюка І.П.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 2997/20500/19 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, що проживає по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 , електрика білоруського ТОВ "Ком-Прос", закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , який 02.10.2017 року через митний пост "Доманове" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль "Форд", литовський номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 02.10.2018 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 14.12.2019 року на митному посту "Доманове" Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився, хоча при складанні протоколу про порушення митних правил належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду; заяв чи клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України у вигляді штрафу.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор", письмовими поясненнями порушника, службовою запискою.

Згідно із ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В письмових поясненнях причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення автомобіля порушник назвав залишення транспортного засобу в родичів у місті Одеса, однак жодними доказами це не підтвердив, як і факту, що він з приводу порушення відповідного строку звертався в органи доходів і зборів.

Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, порушник не навів.

Зазначене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.

Щодо застосування в цій справі положень Закону України від 08.11.2018 року № 2612-VIII в редакції Закону України від 16.05.2019 р. N 2725-VIII вбачаються підстави для такого висновку.

Закон від 08.11.2018 року № 2612-VIII опублікований в газеті "Голос України" 24.11.2018 року і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.

Законом від 16.05.2019 року № 2725-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019 року.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 02.10.2018 року. З 03.10.2018 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 14.12.2019 року своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.

Отже, вчинене ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.

Враховуючи доведеність вини порушника, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти відповідно до п.95 Прикінцевих положень МК України в межах санкції ч.3 ст.481 МК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Оскільки можливість стягнення з осіб, які проживають або перебувають за межами України, за рахунок майна цих осіб, що знаходиться на території України, в порядку ст.542 МК України врегульовано лише щодо постанов органу доходів і зборів, вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів, що зберігаються Волинською митницею, слід віднести до компетенції цього митного органу.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і на підставі п.95 Прикінцевих положень МК України накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач УК в Любомльському районі, , призначення платежу: 21081100, штраф у справі про порушення митних правил №, прізвище, ініціали, код 095).

Вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів в сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень віднести до компетенції Волинської митниці.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на рахунок UA0003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, отримувач УДКСУ в Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій