Справа № 365/360/20
Номер провадження: 3/365/104/20
ПОСТАНОВА

іменем України

15.10.2020 року смт. Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області ХИЖНИЙ Р. В.

за участю захисника КОСТЕНКА О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який складений Згурівським ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІІ групи,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 434687 встановлено, що 16.08.2020 року 09 годині 05 хвилин в с. Безуглівка по провул. Парковий, Київської області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ-21053», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в Згурівській ЦРЛ за адресою: вул. Залізнична, 7, смт. Згурівка Київської області, чим водій порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року), тобто як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року, суддя виходить з того, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон - № 2617-VIII).

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні захисник Костенко О.М. вину свого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Посилаючись на те, що докази керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння відсутні. З наданого працівниками поліції відеозапису вбачається, що його підзахисний дійсно знаходився в стані сп`яніння, проте автомобілем він не керував. Напередодні ввечері автомобіль його підзахисного застряг на грунтовій дорозі серед вигону. ОСОБА_2 залишився в автомобілі до ранку, очікуючи допомоги. Також в нічний час він зателефонував своєму знайомому, який на деякий час приїздив до нього та разом вони розпивали горілку. Запис в протоколі про визнання вини здійснений ОСОБА_2 під психологічним тиском працівників поліції та лікаря, який проводив медичний огляд.

З огляду на вищевикладене, захисник звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 16.08.2020 року щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 434687 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.2). До протоколу додано висновок № 39 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_2 16.08.2020 року о 09 годині 45 хвилин в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4) та відеозаписом, яким зафіксовано виявлення транспортного засобу та огляд особи на стан сп`яніння (а.с.7).

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року) передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході судового розгляду встановлено, що пояснення сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення повністю підтверджуються доданим до протоколу відеозаписом з портативного відеореєстратора, яким факт керування транспортним засобом не зафіксовано. На момент виявлення працівниками поліції, транспортний засіб знаходився в нерухомому стані з вимкнутим двигуном. Перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння стороною захисту не оспорюється та доводиться відповідним медичним висновком. Доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в частині керування транспортним засобом, стороною обвинувачення не надано.

Суддя не приймає до уваги, як доказ вини ОСОБА_2 , визнання ним вини, зроблене в протоколі про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що остаточно він вини не визнав. Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом вини за відсутності інших належних доказів і не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу про адмінстративне правопорушення від обов`язку щодо доведення такої вини.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до положення ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обовязок щодо доказування вини покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ЄСПЛ в своїх рішення вкотре зазначає, що застосовує стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Суд підкреслював, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростованих презумпцій (§§ 480, 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви").

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачені ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суддя приходить до висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, в такому випадку навіть його перебування в стані алкогольного сп`яніння, є недостатньою для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно обов`язкове поєднання двох складових - керування особою транспортним засобом та перебування в стані алкогольного сп`яніння під час такого керування. Оскільки поліцейськими доказів керування транспортним засобом ОСОБА_2 пред`явлено не було, сам ОСОБА_2 факт такого керування заперечує. Своїми поясненнями на місці події він підтверджує факт керування автомобілем до його зупинки, факт вживання алкоголю, але відсутні відомості про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує відеозаписом, наданим працівниками поліції.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.130,245,247,251,252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року), закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_2 .

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

СУДДЯ Р. В. ХИЖНИЙ