ПОСТАНОВА
04 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяМакаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя, справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою згідно протоколу: АДРЕСА_1 , згідно акту роз`яснення прав особі, що притягається до адміністративної відповідальності: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
У протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя 26.12.2019 року з 09.00 год. до 17.00 год., про що ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено. Проте, у зазначений день та час він не з`явився до суду без поважних причин.
Перебуваючи в судовому засіданні 16.01.2020 року, ОСОБА_1 , заявив суду клопотання, відповідно до якого просив надати можливість для ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Також заявив усне клопотання про можливість звернутися за правовою допомогою, тобто надати час для укладання угоди з адвокатом, оскільки у нього раніше не було такої можливості.
З метою реалізації права на захист, судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 , надано час для ознайомлення з матеріалами справи та укладення угоди з адвокатом, розгляд справи відкладено на 04.02.2020 року.
04.02.2020 року ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, що підтверджується відповідною розпискою, на 08 год. 30 хв. до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була достовірно обізнана про час та місце судового засідання, при цьому, протокол про адміністративне правопорушення складений ще 12.12.2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 з метою забезпечення права на захист, тобто ОСОБА_1 мав реальну об`єктивну можливість реалізувати своє право на захист, за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124, 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено, в присутності двох свідків, що підтверджено їх підписами в самому протоколі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`янінні (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, в якому належним чином зазначено суть адміністративних правопорушень, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах у суду відсутні.
До протоколу ОСОБА_1 міг внести свої зауваження щодо процедури його складання або порушення процедури проведення огляду чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Але останній відмовився від надання будь-яких пояснень, про що зазначено у протоколі.
Крім того, зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, які є не зацікавленими особами та якіпідтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; інформацією, зафіксованої на DVD диску, що надана відділом патрульної поліції; рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.
Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені судом.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (пункт 2); у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оскільки в судовому засіданні доведено поза розумним сумнівом, що водій ОСОБА_1 за наявності візуальних ознак алкогольного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, суд вбачає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАПа саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
При накладенні стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції майора поліції Танковської О.В., вбачається, що відповідно до бази підсистеми Адмінпрактика Інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП немає.
Згідно архіву порушень, ОСОБА_1 25.10.2019 року був підданий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. 00 коп.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2020 року, ОСОБА_1 також притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, що скоєно 12.12.2019 року, до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
Таким чином, із врахуванням наявних відомостей про особу винного і зазначених обставин, зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення стосовно водіїв суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі ст. 321 КУпАП, строк позбавлення спеціального права слід обчисляти з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує право керування транспортними засобами.
За змістом рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року за №2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід Держаного бюджету України з позбавленням його права керування транспортним засобом строком на один рік.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров