Справа № 408/80/20-п
Провадження 3/408/168/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, не працюючої, іпн. НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Біловодського районного суду Луганської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 з якого вбачається, що 20 грудня 2019 року о 14-50 год. ОСОБА_1 намагалася перенести через лінію розмежування на КПВВ «Станиця Луганська» в напрямку м. Луганськ токсичні легкозаймисті речовини (лаки, краски), на загальну суму 6 326 гривень, чим порушила вимоги п. 1 Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей, затвердженого наказом Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 18.11.2019 №92, п. 23 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

Дані дії ОСОБА_1 співробітниками ДФС кваліфіковані за ч. 1 ст.204-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що 20 грудня 2019 року перетинала лінію розмежування через КПВВ «Станиця Луганська» та при цьому мала при собі лаки та фарбу, які не відносяться до заборонених до переміщення товарів, оскільки не являються токсичними речовинами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, пункт 1 Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей, затвердженого наказом Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 18.11.2019 №92, затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України 18 листопада 2019 року № 92, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 листопада 2019 р. за № 1181/34152, встановлює, що до заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів віднесено токсичні речовини.

Адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Це визначення дається в статті 9 КУпАП і в ньому робиться акцент на об`єкти адміністративного правопорушення громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). Законодавець виділяє дві групи шкідливих наслідків адміністративних поступків: матеріальні та формальні. Тому виділяють проступки з матеріальним складом і проступки з формальним складом.

Правопорушення вчинене за статтею 204-3 ч.1 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом, тобто об`єкт адміністративного правопорушення за цією статтею у даному випадку - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення. Законодавець виділяє дві групи шкідливих наслідків адміністративних проступків: матеріальні й формальні.

Адміністративні проступки з матеріальним складом це такі правопорушення, для об`єктивної сторони яких закон вимагає встановлення не тільки факту діяння, а й шкідливих наслідків. Причинний зв`язок між діянням і суспільно шкідливими наслідками, що настали, встановлюється лише в проступках з матеріальним складом. Причина-це необхідна умова виникнення наслідків, без цієї умови виникнення даного наслідку неможливе. Вона повинна в часі передувати і головне має цей наслідок викликати.

В матеріалах справи є опис речей з їх переліком (лак автомобільний, автоемаль, автоконсарвант), проте яким чином було встановлено, що дані речі належать до категорії токсичних речовин суду не зрозуміло, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні статті 256 КУпАП, а саме висновок експерта, висновок спеціаліста тощо.

Для з`ясування даного питання судом було направлено лист до управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області щодо надання відомостей на підставі яких уповноваженою особою, якою було складено протокол, було визначено критерії токсичності та зроблено висновок щодо належності переміщуваних речовин до токсичних. Але відповіді на вказаний лист, на час розгляду справи по суті, до суду не надійшло та жодних відомостей не надано.

Відповідно до статті 280КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

При цьому, необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статей 1,3,8,9 Конституції України - Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Тобто в даному випадку, через невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього письмових доказів вимогам ст. 256 КУпАП, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зіставивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх доказів, які б підтверджували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, про які вказано в протоколі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України", ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 204-3 КУпАП передбачає не тільки застосування штрафу, але й обов`язкову конфіскацією товарів, суд приходить до висновку, що загальний характер цієї норми і тяжкість передбаченого нею покарання, яке може полягати в конфіскації товарів, вартість яких законом не обмежена, вимагає суворого дотримання стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню, при застосуванні указаної норми.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-3 КУпАП, як не можливо визнати і опис речей, в якому зазначено перелік товару (лак автомобільний, автоемаль, автоконсарвант), оскільки до них не додано висновок експерта, або висновок спеціаліста тощо, якими буде підтверджено, що дані речовини відносяться до категорії токсичних речовин і дає підстави з дотриманням норм діючого законодавства України для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 204-3 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 204-3 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1,3,8,9,57 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п. 1, ст.284 ч. 1 п. 3, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 204-3 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучені у неї 20.12.2019 товарно-матеріальні цінності, перелічені у додатку до адміністративного протоколу від 20.12.2019, що знаходиться на зберіганні в управлінні оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області, за адресою: Луганська область, м Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, квитанція №297.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Г.В.Булгакова