Номер провадження: 33/813/913/20
Номер справи місцевого суду: 521/8089/19
Головуючий у першій інстанції Передерко Д.П.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 19 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 23 квітня 2019 року о 01:35 годині, водій ОСОБА_1 , якого 26 лютого 2019 року та 10 квітня 2019 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, керував автомобілем «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , по вул. Вишневського в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку медичного огляду №000436 від 23 квітня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 19 червня 2019 року.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі, чим були порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП. Копія постанови не надсилалась на його адресу засобами поштового зв`язку, а про її існування він дізнався лише в двадцятих числах червня, коли з`явився до центру з надання адміністративних послуг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд не повно з`ясував фактичні обставини справи та не дав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи.

Окремо зазначив, що він не сповіщався належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим був позбавлений можливості надати пояснення та подати до суду нові докази.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився.

Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою від 03 серпня 2020 року за підписом секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.

З заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до апеляційного суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 який не з`явився у судове засідання апеляційного суду та не повідомив про причино своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, шо ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засідання під час розгляду його справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що оскаржувана постанова суду надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку у встановлений ч.1 ст.285 КУпАП триденний строк.

За таких обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 19 червня 2016 року підлягає поновленню.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції, дотримався вимог статей 245, 252 КУпАП, повно та об`єктивно розглянув справу і прийняв по неї обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №137340, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України, а саме в зв`язку з тим, що останній, 23 квітня 2019 року, о 01:35 годині, керував автомобілем «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , по вул. Вишневського в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку медичного огляду №000436 від 23 квітня 2019 року (а.с.1).

Апеляційний суд вважає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Згідно висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 під час медичного огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).

При цьому, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 23 квітня 2019 року о 01 год. 35 хв., а огляд на стан сп`яніння був проведений того ж дня о 02 год. 00 хв., тобто не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, як то передбачено ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 складав 1,41 проміле.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП, яка діяла станом на 23 квітня 2019 року - момент вчинення правопорушення, передбачала адміністративну відповідальність водіїв, які керували транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і які двічі протягом року піддавалися адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіркою Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановами Малиновського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2019 року та від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 двічі притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 19 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 19 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко