ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №33/807/767/20Головуючий у 1-й інстанції Троценко Т.А.
Єдиний унікальний № 310/5806/20Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
Категорія ст. 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яке викладено в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, інвалідності не має, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави судовий збір 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 07.08.2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у якому зазначено, що 07.08.2020 року о 10 годині в м. Бердянську по пр. Західному водій ОСОБА_1 здійснював нерегулярні перевезення на маршруті м. Дніпро - м. Бердянськ на транспортному засобі Mercedes-Benz 313 номерний знак НОМЕР_2 та не користувався засобами індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлені самостійно, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

06.10.2020 року (згідно вхідного штампу суду) ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій викладено клопотання, в якому він просить поновити строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови посилаючись на те, що оскаржувану постанову він отримав поштою 26.09.2020 року, вважає причину пропуску строку поважною.

По суті скарги просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені у скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 16.09.2020 року з огляду на наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову судді від 16.09.2020 року подав лише 01.10.2020 року (згідно поштового відбитку на конверті), останній день на оскарження постанови припадав на 28.09.2020 року (робочий день понеділок), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 мотивує тим, що текст оскаржуваної постанови він отримав поштою 26.09.2020 року у зв`язку з чим вважає, що має право на поновлення пропущеного строку.

Доводи ОСОБА_1 щодо поновлення строку на оскарження постанови суду від 16.09.2020 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута 16.09.2020 року за участю ОСОБА_1 , де він надав свої пояснення щодо вчиненого адміністративного правопорушення, після розгляду справи, у передбачений законом строк йому було направлено копію постанови.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на той факт, що він отримав копію постанови 26.09.2020 року, через що не мав змоги подати апеляційну скаргу в строк, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку на строки апеляційного оскарження не впливають і саме по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому що, як вбачається з матеріалів справи постанову суду винесено 16 вересня 2020 року, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні, надав пояснення по суті справи, останній день на оскарження постанови суду припадав на 28 вересня 2020 року (робочий день понеділок), а враховуючи, що постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, а не з дня отримання її повного тексту та зважаючи на його обізнаність щодо існування постанови та присутність при її винесенні, ОСОБА_1 мав всі можливості, починаючи з наступного дня, з 17 вересня 2020 року оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, але не скористався своїм правом.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин.

Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

В клопотанні щодо поновлення строків на апеляційне оскарження інших доводів, які заслуговують на увагу, щодо того, з яких підстав ОСОБА_1 не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, апелянт не наводить.

З огляду на зазначені обставини підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, а тому апеляційна скарга, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2020 року, якою визнано винним ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, у зв`язку з чим повернути йому апеляційну скаргу із доданими до неї матеріалами.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 310/5806/20