ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1083/20 Справа № 205/5244/20 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Дніпро

04 вересня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі, за участю: ОСОБА_1 та його захисника Марченка В.А., апеляційну скаргу захисника Марченка В`ячеслава Анатолійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 07 липня 2020 року о 02 год. 40 хв. на вул. Набережна Заводська, 92Б передав керування транспортним засобом ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який керував вищезазначеним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9г ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Марченко В.А. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що чинна редакція ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальність водія транспортного засобу за керування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки сп`яніння та не встановлено дійсний час передання ним керування особі, яка перебуває у стані сп`яніння, яке мало б відбутись раніше, ніж особа почала керувати транспортним засобом.

Звертає увагу, що передаючи вранці ключі від свого автомобіля ОСОБА_2 не знав та не міг знати про те, що останній пізніше буде вживати алкогольні напої, коли ОСОБА_2 приїхав ОСОБА_4 не міг встановити чи перебуває той у стані сп`яніння, оскільки не має спеціальних навичок для цього, а сам ОСОБА_2 вів себе адекватно та не виглядав п`яним.

Вважає, що суд безпідставно послався на постанову про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання не набрала законної сили.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Марченко В.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №212292, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП;

- рапортом поліцейського;

- постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, якою залишено без зміни постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджує факт перебування особи, якій ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом, а саме ОСОБА_2 , у стані алкогольного сп`яніння;

- поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими в суді апеляційної інстанції, зокрема, про те, що він дійсно 07 липня 2020 року передав ОСОБА_2 керування транспортним засобом ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в автомобілі стояв запах алкоголю, однак позаду в автомобілі знаходилися ще особи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 знаходився в автомобілі з особами, які були у стані алкогольного сп`яніння і не міг не бачити стану сп`янінні у ОСОБА_2 , якому передавав керування своїм автомобілем.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчує факт передання ОСОБА_1 керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме ОСОБА_2 , що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на те, що провадження у цій справі підлягатиме закриттю у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність, є безпідставними, оскільки передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 діяло на момент його вчинення 07.07.2020 року, а також діє і на момент розгляду даної справи 04 вересня 2020 року.

Посилання захисника на невідповідність Закону №720-ІХ Конституції України щодо порядку набрання ним чинності, не може бути прийняте до уваги, оскільки відповідного рішення Конституційного Суду України, яке б свідчило про таку невідповідність не має .

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 інкримінується передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме ОСОБА_2 , а не перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення.

Зазначена постанова набрала законної сили 03 вересня 2020 року на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду, якою було залишено без зміни постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2020 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання суду першої інстанції на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року не можна визнати слушними.

Відповідно до абз. 5 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Як слідує з пояснень самого ОСОБА_1 , він не заперечує факту передачі ключів від свого транспортного засобу ОСОБА_2 , тобто про передання ОСОБА_2 прав керування транспортним засобом.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів ОСОБА_1 про те, що він не міг встановити, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 перед тим як сісти у транспортний засіб бачив ОСОБА_2 , спілкувався з ним та мав змогу перевірити чи перебуває останній у стані алкогольного сп`яніння, без застосування спеціальних навичок, зокрема шляхом надання останньому питань про його стан, оцінки зовнішнього вигляду ОСОБА_2 , його ходи, запаху із роту та розмови, крім того ОСОБА_1 їхав на пасажирському сидінні біля водія ОСОБА_2 , а тому мав об`єктивну можливість встановити чи перебував ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені доводи апеляційної скарги суд розцінює як такі, що надані з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме ОСОБА_2 , що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Марченка В`ячеслава Анатолійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч