Справа № 481/924/20
Провадж.№ 3/481/520/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Варданяна А.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який проживає у АДРЕСА_1 , працюючого оператором АЗС ТОВ «Регіон - Юг»,

про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №416553 від 06 липня 2020 року, ОСОБА_1 , 06 липня 2020 року о 10 год. 55 хв. в порушення вимог п. 2.3 (б), 15.13 Правил дорожнього руху України здійснював керування транспортним засобом марки „Мercedes Вenz 250D, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві, Інгульського району по вул. Троїцька, 224 Миколаївської області після зупинки свого транспортного засобу відчинив дверцята свого транспортного засобу, при цьому не простежив про безпеку, що це не створює перешкоду іншим учасникам дорожнього руху внаслідок чого відбулось контактування з транспортним засобом марки „Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався ліворуч та здійснював зупинку на стоянку. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні при розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав повністю та пояснив, що дійсно 06 липня 2020 року здійснював керування транспортним засобом марки „ Мercedes Вenz 250D, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Троїцька, паркуючись з правої сторони на стоянку, впевнився в безпеці і у тому, що не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху відчинив двері та почав виходити зі своєї машини. Коли відчинив двері автомобіля, то почув різкий звук іншого автомобіля (транспортний засіб марки „Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ), який швидко заїжджала на стоянку ліворуч від його автомобіля. Різко повернувся у салон свого автомобіля, при цьому не встиг зачинити двері автомобіля. Після зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_2 від`їхав та перестроївся. При складанні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди поліцейський на зауваження щодо неправильного складання схеми не реагував, сказав що всі пояснення буде надавати в суді. Свідком даної події був ОСОБА_3 , який все бачив.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 06 липня 2020 року здійснював керування транспортним засобом марки „Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_2 в м. Миколаєві, Інгульського району по вул. Троїцька заїжджаючи на паркову відчув удар з лівої сторони. Не від`їжджав, а лише скотився.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що їхав разом з ОСОБА_1 06 липня 2020 року, який керував транспортним засобом „Мercedes Вenz 250D, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Троїцька. Коли вже припаркувалися ОСОБА_1 виходив з машини та потім різко застрибнув в неї. Згодом відчув удар по машині. Коли вже вийшли з машини то побачив, що транспортний засіб „Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 своїми правими дверми заїхав в ліві двері транспортного засобу „Мercedes Вenz 250D, номерний знак НОМЕР_1 . На зауваження ОСОБА_1 при складанні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди поліцейські не реагували, сказали, що всі пояснення нададуть в суді.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи записів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Суддею вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та пояснень потерпілого, та свідка допитаних в судовому засіданні.

На неодноразові виклики суду працівники поліції у судове засідання для надання пояснень щодо обставин справи так і не з`явилися та жодних додаткових доказів, окрім тих, що долучені до протоколу до суду не надіслали.

Згідно з диспозицією статті 124КУпАП відповідальність настає за пошкодження транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд або майна інших осіб, що сталося через порушення вимог Правил дорожнього руху.

Пунктом 2.3. «б» Правил дорожнього руху України встановлений обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 15.13. цих же Правил заборонено відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що ОСОБА_1 06 липня 2020 року о 10 год. 55 хв. в порушення вимог п. 2.3 (б), 15.13 Правил дорожнього руху України здійснював керування транспортним засобом „Мercedes Вenz 250D, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві, Інгульського району по вул. Троїцька, 224 Миколаївської області після зупинки свого транспортного засобу відчинив дверцята свого транспортного засобу, при цьому не простежив про безпеку, що це не створює перешкоду іншим учасникам дорожнього руху внаслідок чого відбулось контактування з транспортним засобом „Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався ліворуч та здійснював зупинку на стоянку. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що водієм ОСОБА_1 порушено п.п. 2.3б, 15.13 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

При цьому, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Як встановлено під час розгляду справи, що підтверджується показами ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 та доданими до протоколу письмовими поясненнями, що водій автомобіля який припаркував автомобіль на стоянці, відчиняючи двері автомобіля, переконався у безпеці своїх дії. Однак, вже виходячи із автомобіля, почув різкий звук іншого автомобіля та встиг заскочити назад у свій автомобіль, тим самим уникнути отримання тілесних ушкоджень, проте не встигаючи при цьому закрити двері свого автомобіля.

Доводи ОСОБА_1 об`єктивно підтверджуються встановленими в судовому засіданні доказами.

Судом критично оцінюється схема пригоди, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки така фіксує лише розташування транспортних засобів один відносно одного та відносно інших нерухомих об`єктів, проте не свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3б та 15.13 ПДР.

Слід також зазначити, що до суду не надано будь-яких інших доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.3б та 15.13 ПДР та в судовому засіданні жодних клопотань про витребування додаткових доказів або призначення експертизи суду заявлено не було.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що в діях водія ОСОБА_1 наявні порушення ПДРУкраїни, які знаходяться у причинному зв`язку з даною пригодою, а обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченогост.124 КУпАП.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.124,221,247,251,252,283,284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя І.І.Ціпивко