Справа 573/218/20
Номер провадження 3/573/112/20
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2020 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали, які надійшли із Білопільського ВП ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , не працюючого,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

07 лютого 2020 року після доопрацювання до Білопільського районного суду надійшов протокол серії ОБ № 145675 від 03 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, перекваліфікованого за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 08 грудня 2019 року о 15.20 год. по вул. Тернівська в с. Ганнівка-Тернівська, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-21011 н/з НОМЕР_2 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, востаннє постановою Білопільського районного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 20 400 грн. (а. с. 2-4).

Відповідно до пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від №18 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає.

Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП як дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомлений за місцем проживання про час, день та місце розгляду справи не з`явився, причин неявки не повідомив.

З інформаційної довідки Білопільської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований на території Білопільської міської ради (а. с. 10).

Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що при складанні протоколу було встановлено фактичне місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді, керуючись ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути матеріали адміністративної справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

На підставі положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень також підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом серії ОБ №145675 від 03 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, який за своїм змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, відеодиском.

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, або вже позбавлений права керування транспортними засобами та нове посвідчення водія останньому не видавалося, не є водієм у розумінні ПДР та положень ст. 130 КУпАП, а тому підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

При визначенні виду та міри стягнення в межах санкції, на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, ступінь вини та особу ОСОБА_1 , який протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, приходжу до висновку, що стягнення у вигляді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень без позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на те, що даних про посвідчення водія немає, а також без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 294 КУпАП, п. п. 1.10, 2.5 ПДР, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його постановлення.

Суддя