запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/656/20Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний №336/3043/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Попової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Попової Олени Володимирівни на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 04.06.2020 року о 20.00 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ 3110» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі буд.№64 по вул.Чарівній у м.Запоріжжя, маючи зовнішні ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,80 грн.

В апеляційній скарзі захисник Попова О.В. просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, його автомобіль не було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, що є обов`язковим для визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції під час ухвалення рішення по справі керувався письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які неодноразово викликались до суду. Однак на думку захисника вказані пояснення не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні першої інстанції не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Попову О.В., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Винуватісь ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №215575 від 04 червня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. При складанні протоколу ОСОБА_1 від надання пояснень та підпису відмовився, будь-яких клопотань чи зауважень не надав.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з якими, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду.

Відповідно до відеозапису, водію ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі в присутності двох свідків. Проходити огляд ОСОБА_1 відмовився.

Той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки, правильності висновків суду не спростовує та не свідчить про незаконність винесеної постанови. Разом з цим, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 04 червня 2020 року, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами, на які послався суд в постанові.

Доводи захисника Попової О.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються поясненнями самого правопорушника, які він надав в суді апеляційної інстанції та згідно яких, останній дійсно того дня керував транспортним засобом «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув на ньому на АЗС «WOG» де в нього трапився конфлікт з персоналом, внаслідок чого були викликані співробітники поліції, які прибули на місце через 5 10 хвилин та які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , його неадекватну поведінку, співробітники поліції мали всі підстави для перевірки ОСОБА_1 на стан його сп`яніння, адже останній за 5 10 хвилин до прибуття співробітників поліції керував належним йому транспортним засобом. При цьому після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не вживав ні яких алкогольних напоїв, лікарських препаратів або наркотиків.

Незупинення співробітниками поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом не означає, що на момент вимоги поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, останній не був водієм транспортного засобу, відповідно до змісту ст.130 КУпАП, адже за 5-10 хвилин до цього ОСОБА_1 керував належним йому транспортним засобом.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд критично ставиться до заперечень захисника Попової О.В., що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу і не повинен був на вимогу співробітників поліції проходити огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Попової Олени Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/3043/20