Справа № 343/1135/20
Провадження № 33/4808/476/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

13 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2020 року щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 року постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

16.09.2020 року відповідно поштового конверту, ОСОБА_1 безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, водночас, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що після отриманих травм внаслідок ДТП, він продовжує амбулаторне лікування, що підтверджено випискою КНП «Долинська БЛ» №1954, яка долучена до скарги, що перешкоджало йому своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення з яким він не згідний. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи, що викладені в апеляційній скарзі в частині обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цією ж нормою передбачено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення вказаного вище строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи з наведених вище приписів закону, останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову суду від 01.09.2020 року є 11.09.2020 року.

В той же час, апеляційна скарга була подана до відділення поштового зв`язку 16.09.2020 року (а.п. 52) та цією ж датою датована апелянтом (а.п. 47), тобто апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційне оскарження.

З оскаржуваного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в суді першої інстанції під час прийняття рішення (а.п. 34), та був обізнаний про результати розгляду, що підтверджується його розпискою, що міститься в матеріалах провадження (а.п. 37).

Незважаючи на те, що апелянт 01.09.2020 року безпосередньо приймав участь у суді першої інстанції, в якості причини, що перешкоджала йому своєчасно оскаржити судове рішення (протягом 10 днів), останній посилається на те, що після отриманих травм внаслідок ДТП, він продовжує амбулаторне лікування, на підтвердження чого долучає виписку КНП «Долинська БЛ» №1954.

Між тим, зміст вказаної виписки свідчить про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в період з 06.06.2020 року по 18.06.2020 року, з діагнозом: закритий перелам акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням. Забій грудної клітини (а.п. 51), в стаціонар поступив 06.06.2020 року.

Інших відомостей щодо подальшого лікування ОСОБА_1 в медичному закладі, що перешкоджало би йому своєчасно оскаржити судове рішення в період часу з 01.09.2020 року по 11.09.2020 року, апелянтом не надано.

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (Постанова ВСУ від 13.07.2016 року, справа №3-774гс16) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Вважаю, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на оскарження, який розпочався з 01.09.2020 року, тобто з дня винесення постанови, впродовж 10-ти днів, та не зазначено, що перешкоджало йому звернутись до суду з апеляційною скаргою вчасно, саме з часу проголошення судового рішення. А у подальшому доповнити її.

Враховуючи те, що апелянт подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, та не зазначив поважних причин, які перешкоджала йому подати апеляційну скаргу в строк, передбачений ст. 294 КУпАП, доходжу висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, належить повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2020 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло