Справа №: 310/6521/20
3/310/3247/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2020 рокум. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дубровська Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія АПР18 № 625888 від 31.08.2020, 31.08.2020 о 13 годині 00 хвилин в м. Бердянську по Мелітопольському шосе, ОСОБА_1 , керуючи а/м Mersedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював господарську діяльність (перевезення пасажирів) без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на здійснення пасажирських перевезень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, зокрема, вирішує питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративні правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає поверненню до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Таким чином, норма статті 164 КУпАП за повнотою викладення є бланкетною, тобто в ній міститься посилання щодо певної групи чи виду нормативних актів. Тому в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, яку вимогу статті і якого саме Закону порушив правопорушник.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 164 ч.1, 256 КУпАП, не вказано, яку саме вимогу статті і якого саме Закону було порушено правопорушником щодо відсутності у останнього ліцензії на здійснення пасажирських перевезень.

Наведені вище порушення закону є істотним і не можуть бути усунуті судом.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи наведене, вважаю, що адміністративний матеріал слід повернути до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення, оскільки не усунення зазначених вище недоліків виключає можливість розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256 КУпАП суддя

постановив:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, повернути до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення.

Постанова оскарженню у порядку провадження по справам про адміністративне правопорушення не підлягає.

Суддя Н. М. Дубровська