Номер провадження: 33/813/930/20
Номер справи місцевого суду: 496/1874/20
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Забуранної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні її апеляційну скаргу на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 15 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює торгівельним представником Юніонтрейдплюс, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 20 коп.

Оскарженою постановою суду першої інстанції встановлено, що 25 квітня 2020 року о 07 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 по автомобільній дорозі М-05 450 КМ + 400 м. біля с.Дачне, Біляївського району, Одеської області , керував автомобілем «ВАЗ 2105» держаний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Зарубанна А.О. подала апеляційну скаргу разом з доповненнями, в яких просила скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП..

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, після перевірки документів, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився. При цьому, технічний засіб, яким проводили огляд не показав жодних результатів. Після цього поліцейський запропонував ще декілька разів пройти огляд, на що ОСОБА_1 погоджувався, проте результати огляду також були негативні.

Після цього, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою іншого алкотестеру, на що ОСОБА_1 виказав своє невдоволення та наполягав на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Незважаючи на вказані обставини відносно ОСОБА_1 був складений протокол за відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння, при цьому протокол був складений більш ніж через дві години з моменту зупинки водія.

Захисник зазначила, що під час проходження огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» свідки поліцейськими залучені не були. Єдиним свідком цих подій була ОСОБА_2 пасажир транспортного засобу ОСОБА_1 , проте суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про допит вказаного свідка.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Забуранну А.О., яка підтримала доводи свої апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №329195, з фабули якого вбачається, що 25 квітня 2020 року о 07 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 по автомобільній дорозі М-05 450 КМ +400 м. біля с.Дачне, Біляївського району, Одеської області, керував автомобілем «ВАЗ 2105» держаний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 .

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що 25 квітня він їхав на роботу, не виспався, на передодні випив 150-200 грамів, почуває себе добре, а тому не має необхідності проходи огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Доводи захисника про те, що поліцейські змусили ОСОБА_1 вписати вищевказані пояснення до протоколу апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в за допомогою приладу «Drager» та в лікаря нарколога.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання пояснень вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, захисник Зарубанна А.О. не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на такі основоположні принципи судочинства, як змагальність та диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відео-запис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. На вказаному відео- запису зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 , в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан сп`яніння, як за допомогою газоаналізатора «Drager» та і в закладі охорони здоров`я.

При цьому, ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду без будь-якого тиску з боку поліцейських.

Доводи захисника про те, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735МВС також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так захисник зазначала, що в порушення вимог Інструкції поліцейські не виписали ОСОБА_1 направлення для проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджених постановою КМУ за №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони

здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Форма такого направлення встановлена п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок № 1452/735МВС та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія транспортного засобу на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст.266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

В свою чергу на відеозапису, який був досліджений апеляційним судом чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як за допомогою газоаналізатора «Drager» так і в закладі охорони здоров`я, а тому підстави для оформлення направлення на огляд до медичного закладу у даному випадку були відсутні, так як факт відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 25 квітня 2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційного суду та в апеляційній скарзі захисник Зарубанна А.О. не навела будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 діяли неправомірно.

Також не підтверджуються жодними доказами і доводи захисника про те, що до відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, огляд декілька разів проводився за допомогою приладу «Drager» і його результати були негативні.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Зарубанної А.О. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Забуранної А.О. - залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 15 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко