№415/5741/20
№ 3/415/1589/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.20 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2020 року о 02 годині 04 хвилини ОСОБА_1 , який протягом 2020 року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, та за які був підданий адміністративному стягненню, керував, згідно протоколу транспортним засобом Днепр 11, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Смєтаніна, 5 у м. Лисичанську Луганської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 0339 на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання для надання пояснень не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Постановами Лисичанського міського суду від 24.09.2020 та 08.10.2020 був підданий приводам.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Тому в судовому засіданні були дослідженні письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що 05 вересня 2020 року він керував мотоциклом, д.н.з. НОМЕР_1 , перед тим, як сісти за кермо випив пляшку пива «Балтика» (а.с.4).

З досліджених у судовому засіданні пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що 05 вересня 2020 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, вони були присутніми, в якості свідків, при складанні адміністративного протоколу у відношенні водія ОСОБА_1 який, керував транспортним засобом, з наявними ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію співробітників УПП, щодо проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я, відмовився в їх присутності (а.с.5,6).

З дослідженого у судовому засіданні направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що 05.09.2020 о 02 год. 20 хв., працівниками УПП видано на ім`я ОСОБА_1 направлення на огляд, який останній не пройшов (а.с. 3).

Досліджений в судовому засіданні відеозапис повністю підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2020 року постановою Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, вчиненого останнім 01 травня 2020 року (а.с.10).

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки він являючись особою, яка двічі, протягом року, піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з бази даних «ІПНП» гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував (а.с.13). Таким чином, в розумінні ч.3 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не є водієм, а є іншою особою, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до абзацу 4 п. 28 вищевказаної Постанови, судам не можна накладати стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність складу та події адміністративного правопорушення.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: відповідно до протоколу - ОСОБА_1 не працює, не є особою з інвалідністю.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. ст.34, 35 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини правопорушника, характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що правопорушнику слід призначити стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 130 ч.3 КУпАП, без застосування стягнень у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та оплатного вилучення транспортного засобу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі вимог ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 33, 130 ч.3, 221, 284, 285, 289, 294, 326 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Суддя: А.Г. Березін