Справа № 487/4556/20
Провадження № 3/487/1635/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Бобрової І.В., при секретарі Табунщик К.С., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Вільчака З.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративні матеріали, що надійшли з УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, працюючого головним спеціалістом відділу інспекційної роботи в Управлінні ДБАК, РОНКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2020 року оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Осадченком А.Ю. складено протокол №361 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який 16.07.2020 року вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП несвоєчасне подання, без поважних причин, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме перед звільненням.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП не визнав, суду пояснив, що він дійсно невчасно подав декларацію, проте не навмисно, а у зв`язку з тим, що йому не було відомо про подання такої декларації та такий обов`язок йому ніхто не роз`яснював. Крім того, зазначив, що в липні 2019 року ним була подана декларація після звільнення.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції вказаної статті.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 наказом Служби автомобільних доріг у Миколаївській області №41-К від 22.05.2017 призначений на посаду провідного інженера відділу якості, технічного контролю та нових технологій цієї організації. Відповідно до займаної посади він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

У подальшому, 20.01.2019 року, наказом Служби автомобільних доріг у Миколаївській області №4-к від 16.01.2019 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади. 18.01.2019 року ОСОБА_1 було отримано трудову книжку.

При цьому відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 за посадою станом на 20.01.2019 року належав до суб`єктів, на яких поширювалася дія вказаного закону.

Частиною другою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції на час звільнення ОСОБА_1 ) визначалося, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно скрін-шоту сторінки з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 декларацію перед звільненням подав 16.07.2020 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року (у редакції на час звільнення ОСОБА_1 ) декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням, яка була ним подана лише 16 липня 2020 року, при цьому згідно вказаного вище Порядку вона мала бути подана ним не пізніше дня припинення трудової діяльності, тобто 20.01.2019 року.

Диспозицією частини першої статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено,що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення необхідно встановити наявність в її діях сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак правопорушення, зокрема й наявність вини у формі умислу або необережності.

Згідно роз`яснень ВССУ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі порушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 49 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

НАЗК перевіряє факт подання відповідно до цього Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, НАЗК письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів ОСОБА_1 не був ознайомлений з обов`язком подавати відповідну декларацію перед звільненням та будь-яких строків подання такої декларації йому ніхто не роз`яснював.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_1 повідомлення НАЗК про факт неподання декларації.

У подальшому, після виклику до поліції у зв`язку з проведенням перевірки дотримання строків подання декларацій, яка згідно матеріалів, доданих до протоколу, здійснювалася протягом липня 2020 року, ОСОБА_1 16.07.2020 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільнення.

Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням) було зумовлене необізнаністю останнього про її подання та строки, у які така декларація подається. Це у свою чергу вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 такого обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП як вина у формі прямого чи непрямого умислу.

Доказів протилежного суду не надано.

Аналогічна правова позиція стосовно відсутності умислу на неподання декларації перед звільненням у випадку, якщо особа не була ознайомлення зі строками подання такої декларації, міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, винесеній у справі №200/18903/17.

За таких обставин, враховуючи відсутність вини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 172-6, 221, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядок передбачений ст. 294 КУпАП.

Суддя Боброва І.В.