Справа № 156/448/20 Провадження №33/802/441/20 Головуючий у 1 інстанції:Нєвєров І. М.
Категорія:ст.124 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сиротинського С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 15 травня 2020 року об 15 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки «Сеат-Леон», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі сполученням Нововолинськ - с.Поромів Іваничівського району, на перехресті в село Морозовичі, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності даного маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Ауді", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась в попутному напрямку і здійснювала маневр ліворуч, у зв`язку з чим транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.14.6 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм закону, просить її скасувати як незаконну та закрити провадження у справі. Вказує, що суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи у зв`язку з чим прийшов до невірного висновку про вчинення ним правопорушення. Вважає, що саме дії іншого учасника події ОСОБА_2 призвели до виникнення ДТП, а не його, оскільки перша рухаючись попереду нього в попутному напрямку і при здійснення маневру повороту ліворуч, не увімкнула покажчик повороту. Дану обставину в суді першої інстанції підтвердив також свідок ОСОБА_3 , який перебував в автомобілі разом з ним ( ОСОБА_1 ). Також судом не було взято до уваги характер пошкодження транспортних засобів з яких видно локалізацію зіткнення та досвід керування транспортним засобом ОСОБА_2 . А тому, вважає, що місцевий суд розглядаючи справу відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП з наступних підстав.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230245 від 15.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п.14.6 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У пункті 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначено, що на перехресті обгін заборонено.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме у тому, що він керуючи автомобілем порушив ПДР України, що відповідно спричинило пошкодження транспортних засобів, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, матеріали фото-фіксації місця ДТП, а також пояснення надані іншим учасником події ОСОБА_2 . Проте, як вбачається з матеріалів справи місцевий суд вищевказані докази належним чином не перевірив та не дав їм відповідної правової оцінки. Не спростовано було і пояснень наданих ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3 , який був безпосереднім очевидцем подій перед, які передували ДТП та самої ДТП.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення суду пояснив, що він ПДР України, порушення яких ставиться йому у провину в протоколі та оскаржуваній постанові суду, не порушував. Водій автомобіля марки "Ауді" ОСОБА_2 рухалась попереду нього зі швидкістю 40 км/год. та час від часу з`їжджала на обочину вправо і пригальмовувала. Він ввімкнувши покажчик лівого повороту почав маневр обгону автомобіля марки "Ауді", а водій цього транспортного ОСОБА_2 , не ввімкнувши покажчик повороту почала здійснювати маневр повороту на польову дорогу вліво, що фактично і призвели до виникнення ДТП. Місце, де відбулось зіткнення транспортних засобів не вважає перехрестям, оскільки це лише з`їзд на польову дорогу. Додав також і те, що жодних дорожніх знаків або ж розмітки, які вказували б, що частина дороги, де відбулось зіткнення транспортних засобів, є перехрещенням доріг, тобто перехрестям.

Такі твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, свідок ОСОБА_3 , який перебував в автомобілі разом з ОСОБА_1 пояснив суду, що він був пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , і вони рухались зі швидкістю 40 км/год. Попереду них у попутному напрямку рухався автомобіль марки "Ауді". Під час здійснення обгону цього автомобіля відбулось зіткнення. Водій автомобіля марки "Ауді" не включивши покажчик повороту почав здійснювати маневр ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Пояснив він і про те, що видимість на дорозі була добра.

Крім того, інший учасник ДТП ОСОБА_2 в письмових поясненнях, наданих працівникам поліції на місці події, окрім іншого, вказала, що вона керувала автомобілем марки "Ауді" і позаду неї рухався автомобіль сірого кольору, якому вона два рази надавала можливість її обігнати, однак він цього не робив. І коли вона доїхала до повороту на с.Морозовичі ввімкнула покажчик лівого повороту та почала здійснювати маневр самого повороту, і в цей момент автомобіль, який був позаду вдарив її транспортний засіб. Де він взявся вона не бачила.

З досліджених матеріалів фото-фіксації місця ДТП, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ділянка дороги, де відбулось зіткнення транспортних засобів, дійсно має невелике заокруглення, однак вона необмежена оглядовістю. Вбачається з цих фото і те, що на дорозі відсутні будь-які дорожні знаки, які вказували б про те, що на дана ділянка дороги є перехрестям.

Таким чином, із досліджених матеріалів справи вбачається, що ділянка дороги де відбулось зіткнення транспортних засобів дійсно може бути з`їздом (виїздом) на польову дорогу, а не перехрестям в розумінні п.1.10 ПДР України, як про це вказано у протоколі та оскаржуваному судовому рішенні.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням ПДР України водієм ОСОБА_1 .

В матеріалах справи докази, які прямо вказували б на винність водія ОСОБА_1 у порушенні п.14.6 (а) ПДР України, тобто обгін на перехресті, що відповідно потягло за собою пошкодження транспортних засобів, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230245 від 15.05.2020 року, - відсутні, як і не було здобуто таких під час розгляду справи судом.

А тому, посилання сторони захисту на те, що в прямому причинному зв`язку не лежать дії водія ОСОБА_1 , є повністю обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки виходячи з оцінки усіх в сукупності доказів, які мітяться в матеріалах справи, пояснень учасників події і свідка, а також положень ПДР України, вина останнього не доводиться поза розумним сумнівом.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26.05.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наведених в протоколі обставин.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року в даній справі скасувати .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк