Справа № 426/7248/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду в Луганській області Скрипник С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за адміністративним протоколом серії ВАБ № 331093 від 21.08.2020 року, який надійшов з Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області від 11.09.1998 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2020 року до Сватівського районного суду Луганської області, надійшов вищевказаний протокол з доданими до нього матеріалами.

Згідно протоколу, 21.08.2020 о 12-35 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на самоізаліції за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно залишив місце самоізоляції, чим порушив п.3п.3 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року зі змінами, чим вчинив правопорушення, передбачене с. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином. Ніяких заяв та заперечень за протоколом до суду не надала.

Вивчивши протокол та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма права є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Проте, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення та дослідженому в судовому засіданні відеозаписі немає жодних відомостей про те, який саме режим карантину (самоізоляції) порушив ОСОБА_1 , якою нормою та яким правовим актом (Закону) ці правила встановлено та не вказано місце такого порушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 умисно порушив правила карантину (самоізоляції), перебував у місцях скупчення людей без засобів захисту чи контактувала з іншими особами тощо.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 не зазначено де саме і з ким саме контактував останній.

До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , самовільно залишивши місце самоізоляції, чим порушив п. 3 п. 3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020, проте вказана постанова не містить підпункту 3 пункту 3.

Окрім того, вирішуючи справу по суті, суд бере до уваги, що Конституційний суд України в своєму рішенні № 10-р/2020 від 28.08.2020 року, справа № 1-14/2020(230/20) зазначає, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України (п.3.2).

Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Під час розгляду Конституційним Судом України цієї справи Кабінет Міністрів України постановою „Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 вніс зміни до назви Постанови № 392, пункту 3 Постанови № 392, виклавши його в новій редакції, абзац шостий пункту 6 Постанови № 392 виключив.

Крім того, згідно з пунктом 2 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22 липня 2020 року № 641, пункти 28, 11, 12, 121123, 1316

Постанови № 392 визнано такими, що втратили чинність. Оскільки пункт 6 Постанови № 392, яким було затверджено Порядок, втратив чинність, то Порядок також втратив чинність.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП, при цьому, суд не має права відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.1, п.3 ст.284 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283,294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.М.Скрипник