Справа № 944/2534/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1241/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 28 травня 2020 року, о 22 год. 34 хв., по вулиці Т.Шевченка, 4 у с. Глиниці Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «BMW 520» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився лікарем КНП ЯРРЛО ЯЦРЛ ОСОБА_2 , що підтверджується висновком №19 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 28.05.2020 року, чим порушив п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Крім того, просив викликати та допитати свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки така не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на належних, достатніх і допустимих доказах.

Зокрема, вказує, що складений працівниками поліції протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Суддею місцевого суду відмовлено у задоволенні його клопотання про виклик свідків.

Вказує на те, що працівники поліції його не зупиняли, автомобіль стояв на узбіччі дороги, двигун був вимкнений, в цей день транспортними засобами він не керував.

Зазначає, що суддею першої інстанції не враховано такої пом`якшуючої обставини як його майновий стан, а в матеріалах справи взагалі відсутні дані про його місце роботи, професію, його характеристику. У зв`язку з наведеним, вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 28 травня 2020 року) передбачала відповідальність, зокрема, за керування транспортними травня засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №410441 від 29 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 29 травня 2020 року о 22 год. 34 хв. він здійснив зупинку на смузі зустрічного руху автомобілів та ближче, ніж 2 метри до суцільної лінії розмежування; на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п.2.10, 15, 9 ПДР.

Відповідно до п. 1.10 Загальних положень Правил дорожнього руху під «зупинкою» слід розуміти припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З огляду на наведене, зупинка транспортного засобу є потенційною складовою будь-якого його руху. Більше того, кожній зупинці (стоянці) транспортного засобу передує його рух.

Таким чином доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в судах першої та апеляційної інстанцій.

Посилання апелянта на те, що суддя першої інстанції не задовольнив його клопотання про виклик свідків не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були присутні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . В той же час, огляд на стан сп`яніння проводився лікарем КНП ЛРРЛО ЯЦРЛ.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 визначено два можливі способи проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я. При цьому порядок проходження такого огляду є різним.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. В той самий час, згідно з ч. 3 розділу ІІІ огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. При цьому під час проходження огляду в медичному закладі, чинним законодавством вимог щодо присутності свідків не передбачено.

При цьому допит свідків у суді першої та апеляційної інстанції є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи те, що суддя першої інстанції не дійшов висновку про необхідність допиту свідків у судовому засіданні, суддя апеляційної інстанції не вбачає порушень у цій частині.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були присутні лише під час складення протоколу щодо ОСОБА_1 , суддя апеляційної інстанції не вбачає підстав для допиту таких під час апеляційного розгляду. Стосовно допиту працівників патрульної поліції, то суддя апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх допиту, оскільки у матеріалах справи наявний відеозапис, на якому відображені обставини вказаної події.

Доводи ОСОБА_1 в частині невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №083418 від 28 травня 2020 року жодними доказами не підтверджені. Посилання на те, що апелянту не було вручено копію даного протоколу не знайшли свого підтвердження, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився отримати вказаний протокол.

Статтею 33 КУпАП визначено, які обставини враховуються при накладенні стягнення, зокрема: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що при ухваленні такої суддею було враховано особу, що притягається до адміністративної відповідальності, його ставлення до вчиненого та ступінь його вини.

Стосовно посилання апелянта на його майновий стан, то таке не впливає ні на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ані на його міру покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення за дане правопорушненя.

Інших доводів, які б підтверджували допущення суддею місцевого суду норм матеріального чи процесуального права особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не наведено. Таких не здобуто й суддею апеляційної інстанції.

При цьому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на належних, достатніх і допустимих доказах та встановлюється, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №083418 від 28 травня 2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 28 травня 2020 року, відеозаписом на CD-R диску із нагрудної камери спостереження поліцейського.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.