Справа № 491/670/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року м. Ананьїв
З матеріалів вбачається, що 07 серпня 2020 року о 09 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , у військовій частині НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.11, 12 ,16, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, тобто, під час тимчасового виконання обов`язків командира БОП допустив недбале ставлення до військової служби під час особливого періоду.
За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2020 року серії НГ №5560 за ст.172-15 ч.2 КУпАП.
Громадянин ОСОБА_1 з`явився до суду та у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі. Також пояснив, що за вказане правопорушення йому за результатами службового розслідування оголошено сувору догану. Також зазначив, що має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, є учасником бойових дій, для чого надав суду копія посвідчення учасника бойових дій.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2020 року серії НГ №5560, з якого вбачається, що 07 серпня 2020 року о 09 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , у військовій частині НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.11, 12 ,16, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, тобто, під час тимчасового виконання обов`язків командира БОП допустив недбале ставлення до військової служби під час особливого періоду; доданою до протоколу копією рапорту командира військової частини НОМЕР_1 , письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1 та його усними поясненнями під час розгляду справи, копією доданого до протоколу висновку службового розслідування.
Відповідно до абзацу 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та Мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 було оголошено проведення часткової мобілізації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі №822/520/16 дійшов наступного висновку: «Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 було оголошено проведення часткової мобілізації. Саме з цим моментом відповідно до норм Закону №3543-XII законодавець пов`язує настання особливого періоду.
Згідно з абзацом четвертим статті 1 вищезазначеного Закону завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Отже, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану, а тому колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що на даний час в Україні діє особливий період.
В даному випадку однією з умов завершення особливого періоду слід вважати припинення воєнного конфлікту, який зумовив його настання.»
Станом на 07 жовтня 2020 року, тобто, на день розгляду вказаної справи в Україні діє особливий період, рішення про його завершення відсутні.
На підставі викладеного суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, ним вчинено в умовах особливого періоду.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до положень ст.34 КУпАП встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , а саме визнання вини.
Обставин, які б обтяжували вину ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.35 КУпАП при розгляді справи не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, особу громадянина ОСОБА_1 та обставини скоєного ним правопорушення, обставини, що пом`якшують його відповідальність, враховуючи те що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій, наданого ним в судовому засіданні, суд вважає можливим застосувати до нього положення ст.22 КУпАП і звільнити його при малозначності правопорушення від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Желясков О.О.

Постанова вступила в законну силу "_____"____________ 20___ року.