Провадження №: 3-зв/752/10/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2020 року Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дмитрук Н.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Валігурі Дмитру Миколайовича у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

В провадженні судді Голосіївського районного суду Валігури Д.М. перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22.09.2020 ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Валігури Д.М. від розгляду справи № 752/13526/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про відвід судді Валігурі Д.М. підтримав. Зазначив, що одразу після засідання йому були надані реквізити для сплати штрафу та сказано коли прийти та забрати копію постанови.

Його захинсик підтримав заяву ОСОБА_1 зазначив, що на його думку, суддею порушено присягу, той допустив ряд процесуальних порушень та роз"яснень Постанови Пленуму ВСУ № 14 2005 р., а саме: відмовив у задоволенні клопотання про направлення справи за місцем проживання особи, не задовольнив ряд інших клопотань порушивши підсудність, не задовольнив клопотання про виклик свідків, не заслухав пояснень, та порушив право на захист ОСОБА_1 .

Так, заява про відвід мотивована тим, що на думку ОСОБА_1 , суддя Валігура Д.М. розглядає справу не об`єктивно і упереджено, звинувачує ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, не почувши його та його захисника пояснень, розпочав розглядати справу без врахування його клопотань, не роз`яснив ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не задовольнив його законне право розглядати справу по місцю його проживання, не заслухав до кінця його пояснення в повному об`ємі за участі його адвоката, виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку потім сам і відмінив, зрозумівши, що він допустив ряд процесуальних порушень, відразу розпочав демонструвати відео з камер поліцейських, які самі по собі не можуть бути єдиним доказом вини ОСОБА_1 , його не цікавили пояснення по всім обставинам двух справ і пояснення по даній справі його адвоката, відмовив йому у допиті всіх заявлених ним свідків ДТП, які були очевидцями неправомірних дій патрульних поліцейських і могли б підтвердити, що він не був у стані алкогольного сп`яніння, охарактеризувати його з поважної сторони, не розглянув його клопотання і його адвоката у повному обсязі, вважає підхід до даної справи у судді Валігури Д.М. спрощений.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що з огляду на викладене, результат розгляду суддею Валігурою Д.М. його справи йому відомий і запрограмований не на його користь, тому, що суддя користується ще законодавством радянських часів, він хоче, щоб його справу розглядав суд під головуванням судді який дотримується європейських норм правосуддя, а саме права людини на справедливий і неупереджений суд та його справа була розглянута не похапцем, а з врахуванням порушень потерпілої правил ПДР України і патрульних поліцейських які діяли з порушенням ЗУ «Про патрульну поліцію».

23.09.2020 надійшли пояснення потерпілої ОСОБА_2 з приводу того, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідки з його боку надавали свідчення які не відповідають дійсним обставинам ДТП та викривляють опис події.

Оскільки зазначені пояснення фактично стосуються інкримінованих адміністративних порушень ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, а не заяви про відвід судді Валігурі Д.М., суд не приймає ці пояснення до уваги.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить статті, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства мають відповідні статті про відвід, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Ознайомившись із змістом заяви про відвід, суд вважає, що вона необґрунтована, належним чином невмотивована та задоволенню не підлягає.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Як на підстави, що свідчить про упереджене судді Валігури Д.М. ставлення до ОСОБА_1 заявник посилається на ряд, на його думку, процесуальних порушень.

Натомість сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями і діями судді, під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Надані суду для огляду реквізити для сплати штрафу, не можуть свідчити про винесення суддею Валігурою Д.М. постанови саме по справі № 752/13526/20, оскільки вони не містять ідентифікуючих ознак, та не можливол стверджувати хто саме зробив написи на цій "довідковій інформації".

Наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Валігури Д.М. у розгляді даної справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 75, 81 КПК України, ст.ст. 268, 271 КУпАП України, суд,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Валігури Дмитра Миколайовича від розгляду справи № 752/13526/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Суддя Н.Ю. Дмитрук