Номер провадження: 33/813/940/20
Номер справи місцевого суду: 946/3979/20
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швеця В.М. від 02.07.2020 року,

установив

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Відповідно до постанови суду, 26.06.2020 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_1 , являючись посадовою особою, фізичною особою-підприємцем та працюючи в закладі громадського харчування по пр.Суворова, 221 в м.Ізмаїл Одеської області, перебувала на робочому місці без одягненої медичної маски та одноразових рукавичок, чим порушила п.7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року, п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним судовим рішенням, та вважає його винесеним з грубим порушенням норм процесуального права та з невірно застосованими нормами матеріального права, оскільки вона не є фізичною особою підприємцем, адже її діяльність припинена у 2017 році, 26.06.2020 року перебувала в закладі громадського харчування, який належить її чоловіку, який є фізичною особою підприємцем, та очікувала його, при цьому в закладі не було відвідувачів та вона нікого не обслуговувала. Крім того звертає увагу на те, що вона перелякалась працівників поліції, а тому підписала складені поліцейським від її імені пояснення не читаючи та не усвідомлюючи що відбувається. ОСОБА_1 наполягає на тому, що поліцейські не роз`яснювали її права а одразу почали тиснути на неї. При розгляді справи про адміністративне правопорушення вона також нічого не розуміла, у зв`язку з тим, що перший раз стикнулась з розглядом справи у суді.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Штирбулов Є.С. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

21.08.2020 року засобами електронного зв`язку від адвоката Штирбулова Є.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване його зайнятістю у виборчому процесі як секретаря виборчої комісії, що увільняє його від обов`язків за основним місцем роботи.

Разом з тим, враховуючи участь адвоката Штирбулова Є.С. у попередньому судовому засіданні, під час якого він надавав пояснення по суті справи, з урахуванням обмежених законодавством строків розгляду справи та значну тривалість виборчого процесу, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника адвоката Штирбулова Є.С.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши в попередньому судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Штирбулова Є.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на повне визнання нею вини у судовому засіданні а також на те, що її вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 757934 від 26.06.2020 року та письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 757934 від 26.06.2020 року, 26.06.2020 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_1 , являючись працівником закладу громадського харчування по пр.Суворова, 221 в м.Ізмаїл Одеської області, перебувала на робочому місці без одягненої медичної маски та одноразових рукавичок, чим порушила п.7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року, п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно п.7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02.06.2020 року, п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , працівники закладів громадського харчування, в тому числі ті, які видають замовлення та здійснюють розрахунок, повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор, окуляри (або захисний екран між працівником та відвідувачем при видачі замовлень на виніс) та одноразові рукавички (ЗІЗ). На період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Факт роботи у вказаному закладі громадського харчування та перебування у ньому без засобів індивідуального захисту ОСОБА_1 підтвердила як в поясненнях, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4), так під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що вона не є фізичною особою підприємцем так як це не має правового значення для розгляду справи, оскільки підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї було не порушення нею, як власником закладу громадського харчування, вимог протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину, а перебування на робочому місці у закладі громадського харчування без засобів індивідуального захисту, що й було підтверджено як самою ОСОБА_1 , так і матеріалами справи.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що вона підписала складені поліцейським від її імені пояснення не читаючи та не усвідомлюючи що відбувається, оскільки ОСОБА_1 є повнолітньою особою, яка на протязі 6 років займалася підприємницькою діяльністю, а тому, на думку апеляційного суду, має усвідомлювати свої дії та нести за них відповідальність. Крім того, під час та після складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи у суді першої інстанції вона мала можливість скористуватись правовою допомогою. Більш того, ОСОБА_1 в суді першої інстанції без жодного тиску свою вину у скоєнні інкриміновано їй адміністративного правопорушення визнала у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання її винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно наклав на ОСОБА_1 найсуворіше адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП, не врахувавши при цьому особу правопорушника.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає стягнення: накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 34 КУпАП визначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Районний суд жодним чином не обґрунтував накладення на ОСОБА_1 найсуворішого адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст.44-3 КУпАП та не врахував особу правопорушника, тому вказана постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Керуючись ст.33 КУпАП, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, те, що ОСОБА_1 раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, апеляційний суд доходить висновку про можливість зміни постанови суду та достатність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова районного суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. в частині накладення стягнення - змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець