Справа № 461/4964/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 23-з/811/371/20 Доповідач в 2-й інстанції: Гуцал І. П.
21 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши у місті Львові заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Жидачівської Тетяни Михайлівни про винесення додаткової постанови у справі №461/4964/17 про розподіл судових витрат між сторонами,
адвокат Жидачівська Т.М. звернулася до Львівського апеляційного суду з заявою про винесення додаткової постанови в межах справи №461/4964/17 про розподіл судових витрат між сторонами.
Подану заяву мотивує тим, що ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцала І.П. від 17 липня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року. Заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року у справі № 461/4964/17 про конфіскацію транспортного засобу, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 0543/209090401/17 від 20.02.2017 року, а саме: легкового автомобіля марки «Audi A8», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , 2004 року виготовлення (з ключем запалення), а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 4.02.2017 року, визнано такою, що не підлягає виконанню.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір. Разом з тим, під час ухвалення вказаної вище постанови суддею не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
Перевіривши матеріали справи та поданої заяви, суддя приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України.
Дана постанова була оскаржена до Львівського апеляційного суду та 16 листопада 2018 року повернута ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю звернення до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд, що ухвалив рішення.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №461/4964/17.
У своїй ухвалі колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду виходила з того, що всі процесуальні дії судами першої та апеляційної інстанцій вчинялися за правилами КУпАП, а тому саме на Львівський апеляційний суд покладено обов`язок здійснювати контроль за правильним та своєчасним виконанням постанови від 11 вересня 2017 року, в тому числі здійснення апеляційного перегляду скарги на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року.
З урахуванням того, що спори про підсудність між судами не допускаються, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, Львівським апеляційним судом було прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
В подальшому, постановою Львівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року. Заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року у справі № 461/4964/17 про конфіскацію транспортного засобу, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 0543/209090401/17 від 20.02.2017 року, а саме: легкового автомобіля марки «Audi A8», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , 2004 року виготовлення (з ключем запалення), а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 4.02.2017 року, визнано такою, що не підлягає виконанню.
Однак, ухвалюючи постанову, апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги судом питання про розподіл судових витрат не вирішувалось, суддя апеляційного суду дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні з апеляційною скаргою на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року було сплачено судовий збір у розмірі 352,40 грн (за квитанцією №QS79831401 від 26 жовтня 2018 року, банк платника: 830-Львівське відділення №113 АТ «Таскомбанк»).
З урахуванням наведеного вище, а також того, що нормами чинного КУпАП, а також Закону України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою у справах про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про необхідність повернення ОСОБА_1 безпідставно сплаченого ним судового збору на загальну суму 384,20 грн.
Керуючись ст. 294 КУпАП, колегія суддів,-
заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Жидачівської Тетяни Михайлівни про винесення додаткової постанови задовольнити.
Постанова судді апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.