Справа №: 310/4571/20
3/310/2254/20
П О С Т АН О В А

Іменем України

23 вересня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Білоусова О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, який не є депутатом,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серії ОБ№ 063374 від 29 червня 2020 року, 29 червня 2020 року о 19 годині 00 хвилин по вул. Карла Маркса, біля будинку №10, в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, водій керував транспортним засобом ЗАЗ 110206 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Бердянськ Військове містечко 2, буд. 23. Згідно висновку лікаря № 732 ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, останній своїми діями порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що вранці 29 червня 2020 року о 06 годині 30 хвилин передав своєму знайомому ОСОБА_3 у користування автомобіль ЗАЗ 110206 д/н НОМЕР_1 . Приблизно о 18 годині 30 хвилин 29 червня 2020 року в автомобілі, за керуванням ОСОБА_3 , закінчилося пальне і ОСОБА_3 припаркував його біля кафе по вул. Карла Маркса, буд.10 в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області де ОСОБА_2 вживав алкогольні напої зі знайомими та передав останньому ключі від вищевказаного автомобіля. Коли під`їхали працівники поліції автомобіль стояв на узбіччі біля кафе. Він не керував транспортним засобом, а лише підійшов взяти цигарки які були в бардачку автомобіля. Вважає, що працівники не правильно зрозуміли обставини події. Звернув увагу на те, що свідків цієї події, а так само і будь-яких інших осіб на місці зупинки не було. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не оскаржує, так як не заперечує факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Хіжняков І.В. у судовому засіданні зазначив, що з відоезапису, оглянутому в судовому засіданні взагалі не вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем. При цьому, інспектором поліції Скуйбеда О.Л. під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 було грубо порушено вимоги КУпАП, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як у протоколі серії ОБ № 064695 від 29.06.2020 відсутні свідки, що в силу вимог ч.5 ст. 266 КУпАП має наслідком визнання такого огляду недійсним. У лікарняному закладі також мало місце порушення п.п. 13, 17-20 Інструкції «Про порядок встановлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під дією лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, оскільки не були досліджені вегетативно судинні реакції, не був проведений повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що беззаперечно тягне наслідки викладені у п. 22 Інструкції щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння складені з порушенням вимог Інструкції, а саме недійсність такого огляду. Зазначене є визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, просив справу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 29 червня 2020 року о 06 годині 30 хвилин взяв у свого знайомого ОСОБА_2 у користування автомобіль ЗАЗ 110206 д/н НОМЕР_1 . Приблизно о 18 годині 30 хвилин 29 червня 2020 року ОСОБА_3 з ОСОБА_4 рухалися на вищевказаному автомобілі по вул. Карла Маркса в с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, в автомобілі закінчилося пальне і ОСОБА_3 був вимушений зупинити автомобіль та припаркувати його на узбіччі. Неподалік біля зупинки автомобіля знаходиться кафе, в якому ОСОБА_2 вживав алкогольні напої зі знайомими. ОСОБА_3 передав останньому ключі від вищевказаного автомобіля та сказав що пізніше привезе пальне та відвезе його додому.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надала аналогічні покази показам свідка ОСОБА_3 ..

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Справа розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обвинувачення до суду надані протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ№ 063374 від 29 червня 2020 року та додані до нього: рапорт ВКП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Павліна І., висновок лікаря щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 732, диск з відеозаписом. Тому саме ці докази досліджуються судом.

У матеріалах справи наявний рапорт ВКП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Павліна І., який спростовується показами свідків (а.с.5).

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про свідків правопорушення та їх письмових пояснень.

Також наявний диск з відеозаписом, однак з нього взагалі не вбачається, що ОСОБА_2 керував данним транспортним засобом, тому до нього суд відноситься критично.(а.с. 7).

Надані матеріали, які містяться в справі про адміністративне правопорушення не можуть бути підставою для висновку про наявність вини у діях ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_2 п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_2 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 7, 44-3, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суддя,

П о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Білоусова