Справа № 466/3511/20 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 33/811/814/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді Белени А.В.

за участю представника особи,

яку притягнуто до адміністративної відповідальності -

адвоката Охмака М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03 червня 2020 року,

встановив :

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03 червня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 12 травня 2020 року о 12:00 год. у м. Львові, вул. Старознесенська, 71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку гр. ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, так як судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст. 130, ст. 251, ч.1 ст. 256, ч.3 ст. 266 КУпАП, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 №1103, порушення норми ст. 252 КУпАП. Зазначає, що працівниками поліції не складалося направлення на огляд його в заклад охорони здоров`я, натомість у протоколі зазначено, що він відмовився від проходження огляду. Апелянт наполягає, що він не керував транспортним засобом, а тільки відпочивав з дівчиною в ньому.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Охмака М.В.,, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, через порушення вимог ч.1 ст. 130, ст. 251, ч.1 ст. 256, ч.3 ст. 266 КУпАП, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 420786 від 12 травня 2020 року;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, згідно якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебував у стані видимого сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які підтвердили, що гр. ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я;

- рапортом працівника БЛОП ГУНП у Львівській області Винара В. П., згідно якого працівниками БЛОП ГУНП у Львівській області було зупинено автомобіль сірого кольору марки «Volkswagen Passat», який рухався різко маневруючи вліво-вправо. При зупинці даного транспортного засобу водій відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У суді апеляційної інстанції було переглянуто диск з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається особиста відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Направлення повинно бути не в матеріалах адміністративної справи, а в медичному закладі куди доставляється особа для огляду. Інструкцією не передбачено виготовлення кількох примірників направлення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення був складений стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з тим, що ним було порушено п. 2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але ОСОБА_1 відмовився виконати цей обов`язок, незважаючи на те, що у посадової особи поліції були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено в самому протоколі, та в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Тому, на думку апеляційного суду, покликання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, та такі його покази та невизнання ним своєї вини у скоєному суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що працівниками поліції протокол складений з порушенням вимог законодавства не відповідає дійсності і є необґрунтованим, оскільки сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в суді апеляційної інстанції підтверджено оглянутими в суді апеляційної інстанції матеріалами справи.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В.Белена