Справа №463/1146/20
Провадження №3/463/1650/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., з участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення Балуш М.Б., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Федькович Г.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

6 лютого 2020 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшов з Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І. від 28 лютого 2020 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було повернуто в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області для усунення недоліків.

12 серпня 2020 року матеріали надійшли до суду для повторного розгляду та прийняття рішення, однак вказані постановою від 28 лютого 2020 року недоліки усунуті не були.

В судовому засіданні 12 серпня 2020 року особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його представник Балуш М.Б. вказали, що вважають за можливе розглянути адміністративний матеріал без усунення працівниками поліції недоліків такого.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від 25 січня 2020 року вбачається, що 25 січня 2020 року близько 20:00 год. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, виштовхав за двері квартири, тілесних ушкоджень не заподіяв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні 12 серпня 2020 року особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечив та пояснив, що рішенням суду його шлюб з ОСОБА_2 було розірвано, однак дане рішення він оскаржував, тому час події така ще була його дружиною. 25 січня 2020 року приїхав на квартиру за адресою АДРЕСА_2 після дзвінка дітей, що дружина приїхала та поводиться неадекватно. Приїхавши побачив, що ОСОБА_2 вела себе агресивно, кидалась на нього, але він до неї жодного насильства не вчиняв. З незрозумілих причин дружина викликала поліцію, коли та прибула, то було складено протоколи і на нього і на його дружину, а також винесено заборонні приписи щодо них обох. Додатково надав копію постанови Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_1 Балуш М.Б. вказала що на її думку винуватцем даного епізоду є саме ОСОБА_2 та просила закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні 14 серпня 2020 року потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що розлучилась з чоловіком ОСОБА_1 ще два роки тому, однак він оскаржував рішення та продовжує проживати в її квартирі, хоч там не зареєстрований. У зв`язку з звільненням вона переїхала в Ковель, але навідується до Львова, бо чоловік забрав туди без її дозволу молодшу дочку. Вказала, що до події часто викликала поліцію, бо чоловік не пускав її додому. 25 січня 2020 року викликала поліцію, бо чоловік ображав її, негарно виражався щодо неї при дітях, виштовхував її за двері. Вказала, що аналогічні події відбуваються вже близько півтора року, чоловік неодноразово провокував її на конфлікт. Також повідомила, що постанову Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності оскаржила, однак рішення апеляційного суду ще немає.

Представник потерпілої ОСОБА_2 Федькович Г.В. пояснила, що ОСОБА_2 викликала поліцію 25 січня 2020 року, оскільки щодо неї вчинялось насильство, близько 20:14 год. від неї надійшов виклик на 102 з повідомленням того, що чоловік вигнав її з квартири та дебоширить, жодних викликів від ОСОБА_1 не надходило, однак, коли прибула поліція, то протоколи та заборонні приписи були складені на обох. Оскільки протокол щодо ОСОБА_1 надійшов до суду пізніше, ніж протокол щодо ОСОБА_2 , та містив недоліки вважає, що дії працівників Личаківського ВП ГУНП у Львівській області були упередженими щодо ОСОБА_2 . Вказала що на її думку поведінка ОСОБА_1 пов`язана з тим, що останній бажає надалі проживати в квартирі дружини, хоча не зареєстрований в такій.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 додатково пояснив, що жінка чинить на нього тиск у зв`язку з розглядом кримінальної справи щодо її коханця, неодноразово погрожувала йому, протягом останніх двох років виганяла його з дому. Зазначив, що не звертався в поліцію, бо був заляканим.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 є його батьком, а ОСОБА_2 матір`ю, з батьком перебуває в хороших відносинах, а з матір`ю відносини зіпнулися, оскільки коханцем останньої було завдано йому тілесних ушкоджень, триває розгляд кримінальної справи в якій мати оплачує послуги адвоката обвинуваченому, від надання показів не відмовився. 25 січня 2020 року близько 20:00 год. він перебував вдома у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , мати протягом дня кілька разів влаштовувала істерики та провокувала конфлікт, нападала на нього і батька, ображала батька при дітях, викликала поліцію, коли та приїхала не давала допитати присутню при подіях молодшу сестру. Вказав, що така поведінка матері є її способом чинити тиск на нього та батька у зв`язку з розглядом кримінальної справи, оскільки вона неодноразово просила його не свідчити в суді, намагалася вигнати батька з дому, лаяла та принижувала. Повідомив, що батько 25 січня 2020 року жодним чином не реагував на таку поведінку матері, терпів, оскільки розумів що така є навмисною, жодного насильства щодо матері не чинив та з квартири її не виганяв.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст. 1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як вбачається з наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_3 , що був присутнім при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від 25 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 , останнім 25 січня 2020 року не було вчинено жодного фізичного чи психологічного насильства щодо ОСОБА_2 . Покази свідка підтверджуються також поясненнями, наданими ОСОБА_1 в судовому засіданні. Оскільки пояснення свідка є послідовними та відповідають фактичним обставинам справи, суд приймає такі до уваги.

Враховуючи наведене вище та оскільки 25 січня 2020 року протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було складено як щодо ОСОБА_1 , так і щодо ОСОБА_2 , будь яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення окрім протоколу адміністративні матеріали не містять, учасники події звинувачують один одного в неправомірних діях, свідок ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1 не вчинив будь-яких неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, ч 3 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.