Провадження №3/521/7100/20

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Коваль Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого охоронцем в ліцеї Морського транспорту, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи за протоколом серії ДПР18 №299006, складеним відносно гр. ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З зазначеного протоколу вбачається, що 19 червня 2020 року об 00 год. 20 хв. в місті Одесі по вулиці Святослава Ріхтера водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, надав до суду клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, в якому просив на підставі ст. 247 КпАП України, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його віяннях.

Обґрунтовуючи свою вимоги тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він нібито керував авто з явними ознаками сп`яніння та нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим на думку інспектора порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки в його діях не було складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне, це також було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

По-перше, він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки наполягав пройти огляд на стан сп`яніння. Співробітники поліції йому пояснили, що медичний заклад у зв`язку з карантинними заходами не працює. Після того, як він став наполягати на тому, щоб пройти медичний огляд, співробітники поліції стали погрожувати, що його буде позбавлено водійського посвідчення, останні почали його залякувати. Співробітники поліції на відео наголосили, щоб він сам відмовився від проходження медичного огляду.

По-друге, відповідно до пояснень, які знаходяться в матеріалах, свідки підписали пояснення, які написані одним почерком та різними кольорами ручок. Пояснення написанні особисто співробітником поліції замість свідків не можуть бути використані як докази.

Свідки тільки поставили свій підпис на вказівку співробітника патрульної поліції, не надавши жодних пояснень. Даний факт ставить під сумнів їх свідчення.

По-третє, акт огляду на стан сп`яніння не було складено у двох примірниках та не було йому надано.

Згідно п. 10 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначається в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається в двох примірниках, один з яких вручається водію.

По-четверте, йому не було роз`яснено його права та обов`язки. Згідно ч. 11 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 66 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, тобто протокол не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо мене ставлять під сумнів правильність та законність його складання.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку ОСОБА_1 , застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у правах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП (80732-10) щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП (80732-10), у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП (80732-10 ). У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім того, відповідно до Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086 п. п.: 3) Посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. 4) У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі. Відповідно до п. 5) До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, посвідчення водія ОСОБА_1 , було вилучене співробітником поліцій, однак тимчасового посвідчення йому надано не було, тому навіть до винесення постанови він позбавлений права керувати своїм транспортним засобом, що є порушенням його законних прав.

З урахуванням вище наведеного, численних порушень допущених поліцейськими при складенні протоколу, відсутності належних та допустимих доказів, із яких би вбачався факт вчинення ним адміністративного правопорушення, не можливо прийняти рішення про доведеність вини у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених и. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, перевіривши матеріали справи, виявив необхідність повернути адміністративну справу на доопрацювання для усунення недоліків, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299006 зазначено, що до протоколу додаються: пояснення свідків, відео з боді камери 002010, 001296, однак наданий відео-диск пустий, тобто відсутній відеозапис.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, направлено до Управління патрульної поліції в Одеській області для додаткової перевірки та усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині.

03 вересня 2020 року до суду повернуті матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП із додатками.

Згідно зі змісту листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 28 серпня 2020 року за №16284/41/13/04/02-2020, вбачається, що матеріали доопрацьовано по мірі можливості, та з урахуванням недоліків, викладених у постанові Малиновського районного суду міста Одеси від 23 липня 2020 року №521/10629/20, до матеріалів додано рапорт поліцейського управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, яким вони складались.

Разом з тим, для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи судом у їх сукупності - до матеріалів також додається відео-фіксація зі службової нагрудної камери на одному DVD-диску, шо проводилась па місці складання протоколу ДПР18 №299006 від 19 червня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, просили розглянути адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 та прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однією з підстав притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299006 від 19 червня 2020 року складеного інспектором поліції відносно ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 19 червня 2020 року об 00 год. 20 хв. в місті Одесі по вулиці Святослава Ріхтера водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що вони були зупинені працівниками поліції для підтвердження для того, що зафіксувати відмову водія автомобіля марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Подія сталася об 00:20 годині.

Також, відповідно до розписки ОСОБА_4 , вбачається, що він зобов`язався забрати транспортний засіб марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і доставити його до місця стоянки за адресом: вул. Старицького, 20/1, і не допустити для подальшого керування ОСОБА_1 протягом доби.

Згідно наданого до суду рапорту поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП в Одеській області Булавіна Владислава Дмитровича, вбачається, що 18 червня 2020 року заступили у нічну зміну разом із лейтенантом поліції ОСОБА_5 , у складі екіпажу «Океан-206» та під час патрулювання виявили транспортний засіб марки «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив перетин дорожньої розмітки 1.3 (подвійна суцільна лінія). Екіпажом було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб згідно ст. 35 ЗУНП п. 1. Також, згідно ст. 32 ЗУНП п. 2 була озвучена вимога надати посвідчення водія у особи, яка керувала транспортним засобом «Mаzdа», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно ст. 40 ЗУНП під час спілкування з водієм було увімкненно боді-камеру, повідомлено про скоєне правопорушення, ознайомлено водія з доказами згідно ст. 251 КУпАП та з його правилами і обов`язками під час розгляду справи та винесено постанову.

Також, під час спілкування з водієм в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, почервоніння очей.

Громадянину було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився у присутності двох свідків, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Дані громадяни повідомили, що самостійно написати пояснення не можуть, тому дані пояснення були написані інспектором патрульної поліції у присутності даних осіб, про що свідчать їх підписи.

Також, необхідно зазначити, що громадянину ОСОБА_1 неодноразово було ознайомлено із правами та протоколом про його правопорушення. Щодо клопотання громадянина, вбачається, що під час оформлення адміністративних матеріалів також було виписано тимчасовий дозвіл ПК Ф№023022, який громадянин відмовився отримувати та ставити відповідний підпис у протоколі. Також, даний громадянин відмовився отримувати копію протоколу, про що також було зроблено відповідний запис згідно ст. 256 КУпАП.

Судом було оглянуто відеозапис, відповідно до якого водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від отримання протоколу відмовився.

З 01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII(далі Закон від 22.11.2018 р.). Підпунктом 4 п. 1 розділу І вказаного Закону від 22.11.2018 р. ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р. Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 286-1, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Незважаючи, що Закон від 22.11.2018 р. набрав чинності з 01 липня 2020 року, та, що самим Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон від 17.06.2020 р.) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом від 22.11.2018 р., Закон від 17.06.2020 р. все ж набрав чинності в силу п. 4 Указу Президента України від 10.06.1997 р. з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за №110 від 03.07.2020 р.

Вказаним Законом від 17.06.2020 р. були внесені зміни до Закону від 22.11.2018 р. Зокрема, відповідно до абз. 6 п/п. 2 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким КК доповнений новою статтею 286-1, виключений. Також відповідно до абз. 1 п/п. 1 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. виключений п/п. 4 п. 1 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції та з якої виключена відповідальність водіїв транспортних засобів.

Таким чином, суд вважає, що з 03.07.2020 р.ст. 130 КУпА підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а ст. 286-1 КК України виключена.

Суд приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, а також іншими матеріалами справи.

Згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, це правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, а також обставину, що пом`якшує відповідальність: те, що він вперше скоїв правопорушення, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, а тому накладає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,0 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,0 гривень (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 гривень (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.