Справа № 603/498/20
Провадження № 3/603/188/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 фізична особа-підприємець ПП ОСОБА_2 в продуктовому кіоску «Галич» по вул.Галицька м.Монастириська Тернопільської області, до адміністративної відповідальності не притягувалася,

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2020 року близько 11 год. 55 хв., ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці, а саме в продуктовому кіоскуі ПП Зень, що по вул.Галицька Монастириського району Тернопільської області де вона підчас своєї безпосередньої торгівельної діяльності не оділа засоби індивідуального захисту, а саме захисну маску (распіратор), чим порушила п. 1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами внесеними Постановою КМУ №712 від 12.08.2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнала частково, суду по справі пояснила, що 22.08.2020 року близько 11 год. 55 хв. вона здійснювала в кіоску, що по вул.Галицька Монастириського району Тернопільської області, продаж товарів покупцям. Коли в приміщення зайшли працівники поліції вона в цей час якраз міняла індивідуальну захисну маску, що вони і зняли на нагрудну камеру поліцейського, у вчиненому щиро розкаялася та просила суд суворо її не карати, більше такого не повториться.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №054889 від 22.08.2020 року, складеного інспектором СРПП №4 ПП Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Болюхом Н.І.;

-поясненнями ОСОБА_1 , надані останньою в судовому засіданні;

-відеозаписом на компакт-диску, записаним з нагрудної камери поліцейського, який знаходиться при матеріалах справи, з записів якого встановлено, що ОСОБА_1 надіває маску коли в кіоск зайшли працівники поліції.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

Згідно ст. 44-3 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Згідно п.п. 1 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами внесеними Постановою КМУ №712 від 12.08.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Так, згідно вказаної норми, відповідальність за порушення вказаного пункту несуть особи, які перебувають у громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, пояснень, наданих в судовому засіданні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається, що ОСОБА_1 вчинила протиправні дії під час дії карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність винної особи є щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винної, суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП та звільнити останню від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, ст. 44-3 КУпАП, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Справу провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян