Справа № 344/3436/20
Провадження № 33/4808/248/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його ж апеляційною скаргою (далі АС) на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України-,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 грн.

З постанови судді вбачається, те що згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №274627 від 04.03.2020 року о 04 год. 35 хв., в м.Івано-Франківську на вул. Угорницька, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21011", н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин).

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності .

Просить постанову судді Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2020 року щодо нього скасувати, а провадження закрити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що 04 березня 2020 року приблизно 05 год. 00 хв. ранку по вул. Угорницькій його зупинили працівники поліції, в ході спілкування працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медзакладі, на що він відмовився.

Також додав, що в суді першої інстанції не був, оскільки в той час був карантин, жив в цей період у бабусі, хоча знав, що справа направлена до суду та про її розгляд.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

25 серпня 2020 року під час судового засідання поліцейський-свідок ОСОБА_3 пояснив, що 04 березня 2020 року під час патрулювання, виїхали разом з напарницею ОСОБА_4 на допомогу іншому екіпажу в пошуках свідків-понятих. На вул.Угорницькій,16 зупинили водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21011", н.з. НОМЕР_2 ів процесі розмови у даного водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5ПДР.

Під час поверхневої перевірки було виявлено речовину невідомого походження. Також, додав, що протокол про адмінправопорушення складала його напарниця ОСОБА_4 та відбирала пояснення у свідків, а він складав направлення в медзаклад на огляд водія з метою виявлення наркотичного сп`янінння.

В засідання апеляційного суду 25 та 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, клопотання від нього до суду про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить скасувати постанову, а провадження закрити; пояснення свідка-поліцейського ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суддя при розгляді справи дотримався в повній мірі.

Так, в своїй АС ОСОБА_1. посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи доводи АС, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.10-16).

Судові повістки направлялись судом у відповідності до вимог п.17 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 р. №270, та відповідно якому рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду від 12.05.2020 року, ОСОБА_1 вкотре не з`явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи. На адресу суду повернулися повістки про виклик до суду. ОСОБА_1 ухилявся від отримання судових повісток, то ж йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Крім того, на час розгляду справ жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило, справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що судові повістки направлялись ОСОБА_1 за адресою, за якою він зареєстрований.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи АС щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративне правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та наклав на нього справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Зміст постанова судді відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР , передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) названого Кодексу особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, мотивуючи свої відмову тим, що не довіряє лікарю, який проводить медичний огляд. Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суддя першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення: а саме: протоколом серії ДПР 18 №274627 від 04.03.2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , направленням від 04.03.2020 року, відеозаписами.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом, вбачається, що водія було ОСОБА_1 зупинено для суспільних потреб та поліцейськими виявлено у водія наявні ознаки наркотичного сп`яніння, і йому запропонували поїхати в медичний заклад для проходження медогляду. Водій ОСОБА_1 у присутності 2 свідків відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В результаті перевірки вищевказаних доводів АС не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи апелянта є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені апеляційним судом.

Оцінюючи вищевказані доводи апелянта, апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких на ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що він, саме, як водій транспортного засобу, відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що судд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд визнає, що накладене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якого адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП доведена поза всяким розумним сумнівом.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається, а тому АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк