Номер провадження: 33/813/920/20
Номер справи місцевого суду: 522/7367/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 адвоката Перепелиця А.Ф., прокурора Адельшина М.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2020 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Одеський національний політехнічний університет, проректор з наукової та науково-педагогічної роботи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, проректор з наукової та науково-педагогічної роботи Одеського національного політехнічного університету ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, на якого поширюються дії Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно 01.04.2019 року подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:

1)В діях ОСОБА_1 відсутня вина в формі умислу, тому відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, оскільки ним було вчинено всі необхідні дії для вчасної подачі щорічної декларації, проте його ЕЦП припинив працювати, що знеможіло закінчити подання декларації;

2)Останній день подання декларації за 2018 рік передбачений законом до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року. Проте, законом не встановлено, що якщо строк припадає на вихідний або святковий день, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них;

3)Всупереч вимог ст. 268 КУпАП, судове засідання відбулося за його, ОСОБА_1 , відсутністю, що е порушенням його прав на захист та справедливий розгляд справи.

Посилаючись на вказані доводи, ОСОБА_1 просить постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, копію оскаржуваної постанови суду станом на час подання апеляційної скарги не отримав, зі змістом її ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 22 червня 2020 року, за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною довідкою.

Копію оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було направлено ОСОБА_1 , згідно розписки, що міститься в матеріалах справи, копію отримав адвокат 09.07.2020 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що причина пропуску на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є поважною, оскільки ОСОБА_1 не мав можливості без отримання копії судового рішення ознайомитись з мотивами рішення суду першої інстанції та скласти вмотивовану апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 22 червня 2020 року поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Перепелицю А.Ф., які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора Адельшина М.Б., який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне, без поважної причини, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень за цією статтею є особи, які відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема державні службовці.

Судом встановлено, що проректор з наукової та науково-педагогічної роботи Одеського національного політехнічного університету ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, на якого поширюються дії Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно 01.04.2019 року подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що щорічну декларацію він подав 01.04.2019 року о 16 годині 15 хвилин у зв`язку з тим, що 29.03.2019 року, коли він намагався подати декларацію шляхом заповнення на веб-сайті НАЗК, він з`ясував, що його особистий ключ ЕЦП втратив дію, а 30 та 31 березня були вихідними днями, тому отримати новий особистий ключ та надати декларацію зміг лише 01.04.2019 року, а тому умислу у вчиненні адміністративного правопорушення у нього не було, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки саме обов`язком ОСОБА_1 є контроль строку дії його особистого ключа ЕЦП та він повинен був завчасно перевірити строк його дії.

Посилання ОСОБА_1 на те, що якщо строк припадає на вихідний або святковий день, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них, є безпідставними, оскільки відповідно до порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 р. № 3 щорічна декларація, подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2018 рік у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2019 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року, який чітко зазначено в Законі. Тобто, відповідно до припису Закону, особа мала достатньо часу для своєчасної подачі декларації. Поважних причин невчасної подачі декларації матеріали справи не містять та апелянтом не зазначено.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, а саме: протоколом № 174/2020 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.05.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.04.2020 року, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій та скріншоту ЄДРД, а також наданою Управлінням інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , з яких встановлено, що датою подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2018 рік є 01.04.2019 року 16 година 15 хвилин.

Наведені обставини також цілком підтверджуються наданими ОСОБА_1 поясненнями в суді апеляційної інстанції.

Всупереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 матеріали справи не містять та до апеляційного суду не надано.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи встановлене, суд з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов