Справа № 308/3297/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/616/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 06. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №283903 від 28. 03. 2020 та постанови судді від 17. 06. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 28. 03. 2020 о 22 год. 25 хв., в м. Ужгороді по вул. Богомольця біля будинку №12 керував автомобілем марки «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, постанову судді від 17. 06. 2020 щодо нього скасувати та закрити провадження у справі, у разі ж закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП - провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи, без належного повідомлення його про час і місце розгляду справи, за його відсутності та без врахування поданих ним клопотань про виклик свідків, витребування відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Стверджує, що транспортним засобом не керував і такий, взагалі, з 2019 року є несправним, світлові покажчики ж були ввімкнені задля безпеки учасників дорожнього руху, а двигун - для обігріву. На його думку, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, він був позбавлений прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

-2-

Будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. 19.08.2020 подав до суду письмову заяву про розгляд апеляційної скарги без його присутності, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015(далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

-3-

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 28. 03.2020 о 22 год. 25 хв. в м. Ужгороді по вул. Богомольця біля будинку № 12, керував автомобілем марки «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради, за результатами якого 28. 03. 2020 о 23 год. 05 хв. складено висновок, в якому зазначено про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, стверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283903 від 28. 03. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 62 від 28. 03. 2020, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, який міститься на DVD-диску, долученому до матеріалів справиі зауважень щодо змісту чи форми яких особою, що притягається до адміністративної відповідальності, не висловлено. Крім того вина останнього також підтверджується належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №612317 від 28. 03. 2020, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський роти 3 взводу 2 батальйону УПП в Закарпатській області Крук Г.М. була упереджена при складанні протоколу, що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, висновок щодо результатів такого огляду є позитивним.

Доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засіб вже тривалий час є несправним, не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.

-4-

Судом першої інстанції також надано вірну оцінку неявці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи та змісту оскарженої постанови вбачається, що з часу надходження до суду матеріалів про адміністративне правопорушення (01. 04. 2020) до винесення постанови (17. 06. 2020) пройшло майже три місяці, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Також суд першої інстанції обґрунтував неможливість виклику в судове засідання свідка ОСОБА_4 , оскільки у заяві про її виклик, ОСОБА_1 не зазначив місце її проживання, без зазначення обставин, які б перешкоджали йому це зробити.

ОСОБА_1 повторно, без поважних причин не з`явився на розгляд справи, реалізувавши таким чином свої процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП. При таких обставинах і відношенні особи до розгляду справи, не можна вважати порушенням її прав, крім того неявка ОСОБА_1 не вплинула на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та законність постановленого щодо нього рішення.

При цьому, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07. 07. 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При таких даних, судом було прийнято вірне рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, що не можна вважати порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

До того ж розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя діяв у відповідності з вимогами ст. 245 КУпАП, адже завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з`ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно ст. 23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує, натомість стверджує, що не керував транспортним засобом, оскільки такий взагалі був нерухомим через його несправність. Проте жодних доказів цього не надає.

Оскільки ОСОБА_1 поставлено у вину порушення ним пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні цього припису та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

-5-

Обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови щодо нього, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується з відсутністю необхідності витребування доказів - відеоматеріалів із відео реєстратора працівників поліції, про що ОСОБА_1 було подану заяву до суду першої інстанції, оскільки такі наявні в матеріалах справи, сумнівів щодо їх достовірності не виникло, крім того, ОСОБА_1 не зазначено обставини, які б перешкоджали йому самостійно витребувати такий відеозапис і надати суду. Також не вбачається, що у ОСОБА_1 була відсутня можливість забезпечити участь свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні або ж надати суду її письмові пояснення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАПу частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребуваннядоказів, не заявлялось.

Керуючисьст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 06. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: