КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/1154/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 вересня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дрижакової Д.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Д.Ю. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 о 04 год. 00 хв. 14.11.2019 року, керував автомобілем «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в м. Києві по вул. Ізюмська, 2, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дрижакова Д.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, захисник, посилаючись на норми Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), зазначає про те, що поліцейський не дотримався встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не направив ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є порушенням прав останнього та норм законодавства.

З огляду на це, рішення ЄСПЛ у справі Карелін проти Росії та Буткевич проти Росії, в яких звертається увага на дотримання принципу презумпції невинуватості та принципу обов`язковості перевірки доказів, що отримані поліцейськими, апелянт робить висновок про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі у лікаря-нарколога. Сам же ОСОБА_1 не тільки не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі, а навпаки, пропонував пройти таке обстеження, що було проігноровано працівниками поліції.

Таким чином, як вважає захисник, дані протоколу про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, є недостовірними, а судове рішення, згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, не може ґрунтуватися на недостовірних даних, а також на припущення, оскільки усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Водночас, оскаржувана постанова суду є необґрунтованою, оскільки ухвалена без дотримання вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, зокрема не дослідження правомірності підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, як зазначає апелянт постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам,формально підійшов до вивчення справи.

За таких умов, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, обґрунтував сукупністю зібраних по справі матеріалів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, а також переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд, проте він відмовився , що і підтвердили свідки у своїх поясненнях.

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послався у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2019 року серії ДПР18 № 265535, який було складено щодо ОСОБА_1 не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прізвища яких зазначені в згаданому протоколі, не відображені дії водія щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Як видно на відеозапису з бодікамери поліцейського АА 00687, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, сам протокол почав складатися ще до того, як ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Більш того, відеозаписом з бодікамери поліцейського підтверджується той факт, що перед тим як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому порядку, поліцейський не встановив особу кожного із запрошених свідків, що не дає можливості пересвідчитися в тому, що в присутності саме тих свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З огляду на вищенаведене, під час апеляційного розгляду виявилось неможливим спростувати доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання, зазначених у протоколі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні до суду апеляційної інстанції не з`явились та не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, а тому їх письмові пояснення не можуть бути визнані беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 , з урахуванням тієї обставини, що ці пояснення були заповнені самим поліцейським на заздалегідь надрукованих бланках і на них відсутні будь-які власноручні записи свідків, крім їх підписів.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання в оскаржуваній постанові на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків не є підставою для визнання цієї постанови законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також доводи апеляційної скарги щодо недотримання встановленої законодавством процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 рокущодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Д.Ю. підлягає задоволенню, а постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року- скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Д.Ю.задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2020 року,відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бойко О.В.