Справа № 210/5376/20
Провадження № 3/210/2324/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"21" жовтня 2020 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПП, громадянство України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року в провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР №117201, 09.09.2020 року о 22-00 год. в м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Героїв АТО, 30в, водій ОСОБА_1 керував т.з. AUDI А 6, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість шкіряного покрову, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. У встановленому законом порядку в присутності свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дав пояснення по справі, зокрема зазначив, що він дійсно керував транспортним засобом, на вимогу працівників поліції зупинив свій транспортний засіб, після чого працівники поліції зауважили, що їм не подобається вигляд ОСОБА_1 , що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, та у зв`язку з чим останньому необхідно пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, однак зауважив, що не буде залишати свій транспортний засіб на місці зупинки, просив працівника поліції пересісти в його транспортний засіб та разом їхати до ПНД для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 . Працівники поліції відмовили останньому та почали пред`являти нові вимоги та зауважили, що останній знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 зауважив, щоб працівники поліції визначились, чи він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння чи в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 після того, як відносно нього було складено адміністративний протокол власноруч поїхав до КП «ПНД» та пройшов огляд на стан сп`яніння. Висновок огляду клопоче долучити до матеріалів адміністративної справи. Тому вважає, що правопорушення не вчиняв. Огляд на стан сп"яніння пройшов добровільно, оскільки за кермом не вживав алкогольні або наркотичні речовини, і не мав такого наміру, в транспортному засобі були його речі, які він не бажав залишати на місці зупинки. Крім того, разом із ним в транспортному засобі знаходились його друзі, які можуть підтвердити події 09.09.2020 року. Просив суд провадження по справі закрити за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що матеріали справи не містять достатніх доказів та усіх необхідних відомостей, які б вказували на його винність, оскільки об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а матеріали справи доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння не містять. На відеозаписі з стаціонарної камери поліцейських немає доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, співробітниками поліції не було зазначено підстав для зупинки транспортного засобу. Відразу без зазначення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» в присутності двох свідків, яких самі невідомо звідки привезли, пояснення яких були відібрані співробітниками поліції з грубим порушенням КУпАП, оскільки не містять відомостей, за якими документами встановлено їх особу. Крім того підписи свідків проставлялись на пустих документах з незаповненими графами та рядками, що можна чітко побачити на відеозаписах з нагрудних камер.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані до справи докази, приходить до наступних висновків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, почала рухатись.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає у разі: коли така особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп"яніння..

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та а також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та уповноваженими на їх складання особами.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_1 суд оцінює з урахуванням вимог належності та допустимості, в їх взаємозв"язку та достатності для притягнення до відповідальності за інкриміноване діяння.

До протоколу надано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де кожен окремо засвідчили факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому порядку законом порядку. Письмові пояснення свідків надані однаковим почерком та різним коліром ручки.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення окремо долучено ще пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де кожен з них підтвердив той факт, що ОСОБА_6 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість сам наполягав на його проходженні а працівники поліції нехтуючи права ОСОБА_6 відтягували час. Свідок ОСОБА_5 також в своїх поясненнях на аркуші А4 зазначив, що не згоден з діями працівників поліції, дані пояснення свідка зовсім не збігаються з тими, що написані тим же свідком на шаблонному бланку (половинка), заповненому одним почерком із зазначенням та засвідченням факту відмови водія ОСОБА_6 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про грубі порушення при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вони є слушними та заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до наданого відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) АЕ 00024, 00122 співробітниками поліції не було зупинено транспортний засіб, який згідно з матеріалів справи перебуває у володінні ОСОБА_6 , згідно вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

На відеозаписах з стаціонарної камери поліцейських також не має доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є лише запис, де після зупинки працівниками поліції, останні констатують, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, і тому необхідно пройти огляд, на що той не відмовляється, та зазначає, що якщо є якісь претензії до нього, він готовий пройти огляд на місці, однак пристрій для вимірювання алкоголю «Драгер» виявився несправним, після чого працівники поліції почали змінювати звинувачення, зазначаючи, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння а не як раніше зазначали, що ОСОБА_1 знаходиться стані алкогольного сп`яніння, а тому необхідно проїхати до КП «ПНД ДОР» для виявлення ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 також не відмовився проїхати для огляду до ПНД, однак зауважив до працівників поліції, що не залишить свій автомобіль на місці. Просив одного з працівників поліції пересісти в його автомобіль і разом їхати на освідування, на що йому було відмовлено.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 працівником поліції повинно бути задокументовано та доведено факт порушення водієм ПДР України, а саме повинен бути складений протокол про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР України, що є причиною зупинки транспортного засобу, перед прийняттям постанови або притягненням до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи пояснення свідків та результати огляду на стан сп"ягніння, наданий ОСОБА_1 , суд зазначає, що процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані сп`яніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 року), згідно п. 2 розділу І якої, огляду на стан сп`янiння пiдлягають водiї транспортних засобiв, щодо яких у полiцейського уповноваженого пiдроздiлу Нацiональної полiцiї України є пiдстави вважати, що вони перебувають у станi сп`янiння згiдно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.3,4 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, на відеозаписах з нагрудної камери (відеореєстратора) АЕ 00122 приблизно з 22 год. 30 хв. співробітниками поліції зазначаються ОСОБА_1 які саме ознаки алкогольного сп`яніння в нього були виявлені, та констатують необхідність пройти такий огляд на місці, на що останній погоджується. Крім того, одразу ж після того, як виявляється, що пристрій для огляду стану сп`яніння несправний, працівники поліції змінили обвинувачення стосовно ОСОБА_6 та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак про наявність конкретних ознак наркотичного сп`яніння співробітники поліції також не зазначають Зельницькому і в присутності свідків, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери (відео реєстратора) АЕ 00024, 00122 приблизно о 22 год. 40 хв.

Вказані обставини, з урахуванням відсутності доказів відмови від проходження огляду на стан будь якого сп`яніння з боку ОСОБА_6 свідчать про безпідставність та необґрунтованість висновків співробітників поліції про наявність у ОСОБА_6 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, поведінці, що не відповідає обстановці, як було викладено в акті огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог п.1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони України 09.11.2015 №1452/7357 (далі Інструкція), тільки при наявності ознак сп`яніння, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з процедурою огляду водія на стан сп`яніння, яка передбачена п.6 та п.7 розділу 1 Інструкції, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вказаних вимог, вважається недійсним.

Крім того, на відеозаписі відсутній факт зупинки свідків для підтвердження факту відмови ОСОБА_6 від проходження огляду на стан сп`яніння, а як і зазначав сам ОСОБА_6 , свідків привезли працівники поліції і одразу ж повідомили останнім, що вони будуть свідками відмови ОСОБА_6 від огляду на стан сп`яніння. Свідкам поліцейські ще до проходження ОСОБА_6 огляду пояснили, що вони свідки того, що водій ОСОБА_6 керував транспортом в стані алкогольного сп`яніння, що їм потрібно лише бути свідками відмови. Вказану обставину чітко можливо почути із відеозапису з нагрудної камери.

На думку суду, пояснення свідків також не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_6 саме як водія, який керував транспортним засобом в стані сп`яніння та що останній відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки свідки були повідомлені поліцейськими про те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом, вказаним у протоколі та що він відмовляється від проходження огляду, в той час як останній взагалі не відмовлявся проходити огляд.

Крім того, пояснення свідків відібрані співробітниками поліції з порушенням КУпАП, оскільки не містять відомостей, за якими документами встановлено їх особу. Так будь-яких документів, що посвідчуюсь їх особи, співробітниками поліції від свідків не вимагалося.

Пояснення свідків складені на завчасно підготовлених бланках, які є шаблонними. Проте у цих бланках почерк, об`єм викладеного та характер обох пояснень є подібними.

Суд не вдається до оцінки змісту вказаних письмових пояснень свідків, оскільки підписи свідків проставлялись на пустих документах з незаповненими графами та рядками, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення, у бланку пояснення свідків та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння і використанням спеціальних технічних засобів. Вказана обставина чітко підтверджується на відеозаписах з нагрудних камер (відео реєстраторів) АЕ 00024, АЕ 00122 о 22 год. 31 хв. де співробітники поліції надають незаповнені бланки вказаних документів на підпис свідкам, вказуючи місце для підпису у них, та висловлюючи подяку за допомогу, відпускають їх.

Таким чином, письмові пояснення свідків, рапорт та протокол про адміністративне правопорушення є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Виходячи з обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не встановлено, як і не встановлено факту відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, а також в матеріалах справи також відсутні докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення останнім правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні судом встановлено, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, інших доказів не надано.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами, працівниками поліції при складанні протоколу не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 та інших процесуальних документів у справі про адміністративне правопорушення істотно порушено та обмежено його процесуальні права.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь (частина 3 статті 62 Конституції України ). Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного сп"ягніння та за відмову від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння є недоведеним.

У зв`язку з недоведеністю вини водія у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, доходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, в апеляційному порядку шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Н. А. Літвіненко