МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/2838/20 Головуючий у місцевому судді Максютенко О.А.
Провадження № 33/812/319/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого за адресою :

АДРЕСА_1 , фактично

проживаючого за адресою :

АДРЕСА_2 , не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк1(один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року встановлено, що 01 серпня 2020 року о 17 год. 40 хв. в м. Первомайськ на перехресті вул. Вознесенська вул. Київська, 113 водій керував автомобілем ВАЗ 2104 н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою вул. Толбухіна, 128. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вважає, що вказане судове рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, на його погляд, суддя поверхово з`ясовувала фактичні обставини справи та належним чином їх не досліджувала, і як наслідок, не надала належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, розглянувши справу за 07 хвилин в своєму службовому кабінеті, без проведення судового засідання та здійснення його фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу, підійшла формально до вивчення матеріалів справи, проігнорувала доводи щодо невизнання вини в інкримінованому адміністративному правопорушенні, та клопотання про допит в суді свідків, які зазначені в матеріалах справи, в тому числі і тих, які знаходилися разом з ним в автомобілі в якості пасажирів.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 01 серпня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допомагали йому виконувати ремонтні роботи в квартирі, ввечері 01 серпня 2020 року після роботи вони дійсно вживали алкогольні напої, наступного дня 02 серпня 2020 року до 12.00 год. завершили ремонт, після чого вирішили поїхати на річку Південний Буг в с. Мигія Первомайського району, де ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також вживали алкогольні напої, а він вжив 0,5 л. пива, яке не містило алкоголю, так як того дня керував транспортним засобом і йому потрібно було розвезти їх за місцем проживання. Повертаючись із відпочинку в м. Первомайськ, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом марки ВАЗ, моделі 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому також знаходились пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Близько 17:30 год., рухаючись автомобілем в м. Первомайськ по вулиці Вознесенська, він здійснив маневр повороту на вулицю Київська та в цей момент помітив, що задні праві пасажирські двері відчинилися і один з його пасажирів, а саме - ОСОБА_2 випав з автомобіля на проїзну частину дороги, після чого негайно зупинив транспортний засіб та побіг до ОСОБА_2 надавати допомогу (можливо його хвилювання за стан здоров`я ОСОБА_2 , що є природньою реакцією нормальної людини на ситуацію, в якій травмована інша людини, - могло й розцінитись як "збуджений стан водія", як вказано, в письмових поясненнях допитаних працівниками поліції очевидців ДТП).

Через деякий час на місце події приїхали медичні працівники, які надавали ОСОБА_2 медичну допомогу і, так як він мав певні тілесні ушкодження, повезли до медичного закладу, та працівники поліції, а саме служба патрульної поліції та слідчо - оперативна група, які почали на місці з`ясовувати обставини події, так як протягом години не могли визначитися з кваліфікацією події, тобто чи мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України чи адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП, так як механічних ушкоджень будь - яким транспортним засобам не спричинено, а він дійсно почав рух та перевозив пасажирів не слідкуючи за тим, що вони ненавмисно можуть під час руху транспортного засобу відчинити двері автомобіля, не переконавшись у безпечності виконуваної дії, та не роз`яснивши своїм пасажирам положення п.15.13 Правил дорожнього руху України.

Потім, близько 19.00 год. працівники поліції пояснивши, що так як за його участю сталася дорожньо - транспортна пригода, де пасажир отримав тілесні ушкодження йому необхідно проїхати з ними до медичного закладу для перевірки чи не перебуває він в стані алкогольного сп`яніння. Пройти огляд на місці події працівники поліції не пропонували, будь - якого направлення для огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння йому не вручали.

В лікувальному закладі особа в білому халаті, посаду та прізвище якого, не повідомляли, вказала, що йому необхідно "продути" прилад, щоб вони визначили чи перебуває він в стані алкогольного сп`яніння.

Після того як він пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі, працівники поліції та він на службовому автомобілі поліцейських повернулися на місце події, де знову протягом кількох годин представники двох служб Первомайського відділу поліції визначалися щодо кваліфікації події і вже о 21.00 годині почали складати відносно нього адміністративні протоколи за ст.124 і ч. 1 ст.130 КУпАП.

Також зазначає, що всі свої пояснення на той час він писав під диктовку поліцейських. Все це він намагався пояснити судді під час розгляду нею справи №484/2838/20, проте вона його пояснення навіть не дослухала, зазначивши, що їй достатньо протоколу про адміністративне правопорушення, та проігнорувала клопотання про допит свідків в суді.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що суддя першої інстанції безпідставно надала перевагу, долученим працівниками поліції до протоколу письмовим поясненням свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . При цьому суддею навіть не вживалися заходи для їх виклику в суд та допит в судовому засіданні, вони не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, суддею не мотивовано яким чином нею визначено, що саме вони "сторонні, не зацікавлені особи".

Крім того, підписи цих свідків у протоколі серії ОБ №117461 від 02 серпня 2020 року проставлені не в день його складення, а набагато пізніше, тобто після винесення суддею Первомайського районного суду Миколаївської області Паньковим Д.А. постанови від 14 серпня 2020 року у справі №484/2471/20 про повернення протоколу для дооформлення (порушено вимоги порядку оформлення протоколів про те, що усі реквізити протоколу розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписано особою, щодо якої його складено).

Вважає, що судом першої інстанції не використано всі можливі засоби щодо забезпечення вказаного права на допит свідків. При таких обставинах притягнення особи до адміністративної відповідальності потягло за собою порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У порушення п. 8 розділу III Інструкції, поліцейським не видавалось відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується тим, що п.5 висновку лікаря (фельдшера) КНП "ПЦМБЛ" №30 від 02.08.2020 року (навіть час не вказано) щодо результатів медичного огляду... не містить відомостей ким та коли його направлено на огляд. З текстом вказаного висновку його ніхто не ознайомив, примірник для ознайомлення не видавався, що підтверджується відсутністю його підпису в графі 11 висновку, що також свідчить про порушення уповноваженими особами та суддею вимог ст. 266 КУпАП, щодо визнання цього висновку недійсним, так як був позбавлений права ознайомитися з показниками результату алкотестера та його походження, на підставі яких було складено висновок лікаря (фельдшера) і своєчасно (протягом 2 годин) вжити заходів для його спростування.

Тому вважає, що акт медичного огляду № 30 та протокол № 105 від 02 серпня 2020 року, на які посилається суддя Максютенко О.А., як на докази винуватості в інкримінованому йому працівниками поліції адміністративного правопорушення, взагалі є внутрішньою медичною документацією закладів охорони здоров`я, і також не можуть визнаватися належними та допустимими доказами порушення особою п.2.9 "а" ПДР України.

Крім того, працівниками патрульної поліції не долучено до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що в сукупності позбавляє суд перевірити дотримання відповідної процедури встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також вважає, що за наведених обставин, відомості про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №117461 від 02 серпня 2020 року, викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а тому не можуть бути використані як докази винуватості, відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у порушенні вимог п.2.9"а" Правил дорожнього руху України є невірними, оскільки в суді не доведено порушення вказаних положень Правил дорожнього руху України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Згідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Однак, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди згідно п.9 Розділу 1 вказаної Інструкції, є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 117461 від 02 серпня 2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 02 серпня 2020 року о 17:40 год. в місті Первомайськ на перехресті вул. Вознесенська вул. Київська, 113 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння : нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою вул. Толбухіна, 128, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі зазначено анкетні дані свідків, які були присутні при складанні протоколу, містить протокол також підписи даних свідків. Також зазначено, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 від 16.07.2011видане Доманівським ВРЕР УДАІ в Миколаївській області, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 від 02.08.2020 року.

Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано: « з протоколом та порушенням згоден».

Факт керування транспортним засобом 02 серпня 2020 року о 17:40 год. в місті Первомайськ на перехресті вул. Вознесенська вул. Київська, 113 водієм ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному на підставі акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 30 від 02.08.2020 року, в якому зазначено, що 02.08.2020 року о 18:51 год. був проведений огляд ОСОБА_6 та виявлено алкогольне сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер"-2,42%.

Крім того, в матеріалах справи наявні результати тесту № 5415 технічного приладу Alcotest 6810, згідно якого 02 серпня 2020 року о 18 год. 51 хв. лікарем Кобяковим М.В. було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2,42 % проміле.

Як слідує із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , які були досліджені апеляційним судом в судовому засіданні, 02 серпня 2020 року близько 18 год. він знаходився в магазині «Продукти», який розташований по вул. Вознесенській, на літньому майданчику та бачив як повз майданчик проїхав автомобіль марки ВАЗ 2104 синього кольору, під часу руху якого почалися відчинятись задні праві двері. Повертаючи на вул. Київську в бік центра міста з правих задніх дверей випав чоловік років 40-45, вдягнений в спортивні штани. Проїхавши близько 15 м та повернувши на вул. Київську, автомобіль зупинився з правого боку, із-за керма вказаного автомобіля вийшов чоловік років 29-30, який був одягнутий в жовту футболку та червоні шорти. Ніякої дівчини чи жінки в авто не було, через хвилин 10 до вказаного авто під`їхало таксі, з якого вийшла дівчина років 20-25 та підійшла до чоловіка. Чоловік, який був за кермом був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , які також були досліджені апеляційним судом в судовому засіданні, вбачається, що 02 серпня 2020 року близько 18 год. він знаходився на зупинці громадського транспорту, яка розташована біля магазину «Гастроном» по вул. Вознесенська. В цей час по автодорозі на великій швидкості проїхав автомобіль марки ВАЗ 2104 н.з. НОМЕР_2 , у якого на перехресті вул. Вознесенська та вул. Київська відчинились задні двері та випав чоловік років 25-30. За кермом вищевказаного автомобіля сидів чоловік років 25-30, який був одягнений в жовту футболку та червоні шорти, і який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав дуже хитну ходу, невнятну мову. Після цього до чоловіків приїхала на таксі дівчина років 20-25.

Безпосередньо після виявлення працівниками поліції правопорушення водій ОСОБА_1 в письмових поясненнях також зазначав, що 02 серпня 2020 року близько 15 год. разом із своїми товаришами знаходився в с. Мигія Первомайського району, де вони відпочивали та вживали спиртні напої, а саме живе пиво «Опілля», особисто він випив 1 літр. Після чого сів за кермо свого автомобіля ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_2 , а його товариш ОСОБА_2 ззаду з правого боку та направлялись в м. Первомайськ. Рухаючись по вул. Вознесенській м. Первомайськ та повертаючи на вул. Київська в бік центра міста у ОСОБА_2 з невідомих йому причин відкрились двері та він випав на проїзну частину, при цьому спричинив собі тілесні ушкодження. Після чого він зупинився біля правого краю та почав надавати ОСОБА_8 першу медичну допомогу. А перехожі громадяни викликали швидку медичну допомогу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в своїх поясненнях також не заперечує факт керування ним транспортним засобом, тобто пояснення свідків в цій частині не оспорює, як і сам факт їх знаходження на місці події. Проте вважає, що вони не могли пересвідчитися в тому, що саме він знаходився в стані сп`яніння, так як «перегар» йшов від ОСОБА_2 , а другий товариш ОСОБА_3 розлив наливку в салоні машини.

До пояснень в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 випав не з задніх, а передніх дверей автомобіля, що на його думку також свідчить про те, що свідки дають не правдиві пояснення, суд відноситься критично, так як ОСОБА_1 сам в апеляційній скарзі зазначає, що під час руху автомобіля він помітив, що відкрилися задні праві пасажирські двері, з яких випав ОСОБА_2

ОСОБА_2 від надання пояснень після ДТП відмовився.

Критично апеляційний суд відноситься також до пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді про те, що він не вживав спиртні напої 02 серпня 2020 року, а випив тільки 0,5 л. пива, яке не містило алкоголю, а письмові пояснення 02 серпня 2020 року були написані ним під диктовку працівників поліції та не відповідають дійсності, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки вони протирічать іншим наведеним доказам у справі. При цьому слід зазначити, що ніщо не перешкоджало ОСОБА_1 відмовитися як від підпису протоколу про адміністративне правопорушення, так і від підпису письмових пояснень, якщо він був з ними не згоден.

Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що йому не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, що в супереч положенням ч.3 ст. 266 КУпАП матеріали справи не містять акту про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування постанови суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Розділу 1 п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння дійсно проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) чи лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Однак, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди згідно п.9 Розділу 1 вказаної Інструкції, є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як убачається з матеріалів справи, 02 серпня 2020р. була скоєна дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_2 , і який не забезпечив безпеку пасажиру ОСОБА_2 , а саме перевозив пасажира, який не був пристебнутий паском безпеки, в результаті чого ОСОБА_2 під час самовільного відкриття дверей здійснив випадання з салону автомобіля, в результаті чого отримав тілесні ушкодження, про що було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності серія ОБ №117462 від 02.08.2020р. відносно ОСОБА_1 .

Даний факт підтверджується також повідомленням, яке надійшло до Первомайського відділення поліції ГУНП в Миколаївській області зі служби 102. Із даного повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 за зазначених вище обставин отримав тілесні ушкодження у вигляді садин тулубу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 в тексті апеляційної скарги не заперечував, що працівники поліції пояснили йому, що так як за його участю сталася дорожньо - транспортна пригода, де пасажир отримав тілесні ушкодження йому необхідно проїхати з ними до медичного закладу для перевірки чи не перебуває він в стані алкогольного сп`яніння.

Не заперечує апелянт також те, що він працівниками поліції був доставлений до найближчого закладу охорони здоров`я, де проходив обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

За такого доводи апеляційної скарги про те, працівниками поліції було порушено порядок направлення апелянта на огляд на стан алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки в даному випадку огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я був обов`язковим. У такому випадку огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом не проводиться, а поліцейський забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що і було зроблено працівниками поліції.

Доводи апелянта, що дослідження в лікувальному закладі проводила особа в білому халаті, посаду та прізвище якого, йому не повідомляли, не підтверджено будь- якими доказами.

Матеріали справи ж свідчать про те, що дослідження було проведено лікарем КНП «ПЦМБЛ» ОСОБА_9 , про що свідчать печатки та штампи на акті медичного огляду № 30 від 02.08.2020р., висновку щодо результатів медичного огляду, протоколу медичного огляду № 105від 02.08.2020р., тесті № 5415 технічного приладу Alcotest 6810 від 02 серпня 2020 року, тобто особою, яка за законом має право на проведення відповідного дослідження та у належному медичному закладі.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному на підставі акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 30 від 02.08.2020 року містить дані про результати проведеного дослідження, а саме про те, що у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер"-2,42%.

Крім того, в даному висновку зазначено назву медичного закладу а саме приймальне відділення КНП «ПЦМБЛ», також зазначено прізвище та ініціали лікаря- ОСОБА_9 , який проводив дослідження, дані про особу, відносно якої проводилося дослідження, час направлення на огляд (18-50 год.), назва і номер документа, що посвідчує особу, яка доставила обстежуваного на огляд, а саме капітан поліції В.В. Алексеенко та номер його жетона. Висновок підписаний лікарем, який проводив дослідження.

ОСОБА_1 не заперечує, що його огляд у медичному закладі проводився в присутності працівника поліції.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що висновок щодо результатів медичного огляду не містить відомостей ким та коли його направлено на огляд, з урахуванням того, що в ньому зазначено особу працівника поліції, який доставив апелянта на огляд та номер його жетона, не є достатньою підставою для визнання даного висновку недійсним.

Висновок щодо результатів медичного огляду дійсно не містить підпису ОСОБА_1 .

Як пояснив в суді апеляційної інстанції апелянт, на пропозицію лікаря підписати складений останнім документ, він відмовився від його підпису, так як мама йому радила нічого не підписувати в таких ситуаціях. При цьому він не пояснював, що йому будь-хто перешкоджав ознайомитися з результатами дослідження чи зі змістом документа, який пропонували підписати.

В протоколі медичного огляду № 105 від 02.08.2020р. лікар КНП «ПЦМБЛ» ОСОБА_9 , який проводив дослідження і який є не зацікавленою особою, засвідчив, що апелянт відмовився від здачі аналізу крові та підпису. Даний факт ОСОБА_1 не заперечує, пояснивши в суді апеляційної інстанції, що він боїться уколів.

Сукупний аналіз зазначених обставин свідчить про те, що апелянт відмовився від ознайомлення з висновком щодо результатів його медичного огляду, а не про те, що він не був з ним ознайомлений.

За такого доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушеннями вимог Інструкції, що тягне за собою визнання висновку щодо результатів медичного огляду відносно ОСОБА_1 недійсним як такого, що складений в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та ст. 266 КУпАП та скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження у справі в зв`язку з відсутністю доказів його вини, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання апелянта, що не ознайомлення з результатами огляду стало перешкодою для своєчасного (протягом 2 годин) вжиття ним заходів для його спростування шляхом проходження у іншому медичному закладі, не є підставою для скасування постанови суду, так як для проходження такого огляду у іншому медичному закладі в тому числі і у присутності поліцейського, не потрібна наявність попереднього висновку. Слід врахувати також те, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він навіть не знав про наявність у нього такого права, що також ставить під сумнів його ствердження в апеляційній скарзі, що саме не вручення висновку стало перешкодою для своєчасного (протягом 2 годин) вжиття заходів для його спростування шляхом проходження у іншому медичному закладі.

Безпідставним є також посилання апелянта на те, що акт медичного огляду № 30 та протокол № 105 від 02 серпня 2020 року, які є внутрішньою медичною документацією закладів охорони здоров`я, не можуть визнаватися належними та допустимими доказами порушення особою п.2.9 "а" ПДР України, оскільки згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відсутні у суду апеляційної інстанції і підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були досліджені в суді апеляційної інстанції, оскільки свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. Із пояснень, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує сам факт присутності свідків на місці події, проте він частково не згоден з їх поясненнями.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що підписи свідків в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №117461 від 02 серпня 2020 року проставлені не в день його складення, а набагато пізніше, слід зазначити наступне.

Постановою судді Первомайського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2020 року у справі №484/2471/20 протокол про адміністративне правопорушення дійсно направлявся на дооформлення через те, що в протоколі про адміністративне правопорушення в розділі свідки чи потерпілі відсутні підписи свідків, які зазначені в протоколі.

Після дооформлення адміністративний матеріал повторно був направлений до суду для прийняття відповідного рішення. В даному адміністративному матеріалі знаходився і протокол про адміністративне правопорушення, який уже містив підписи свідків.

Апелянт не заперечує присутність свідків на місці події, а також те, що вони надавали свої письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що пояснення додаються до нього, як і медична довідка.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення як до дооформлення, так і після цього вбачається, що сама суть правопорушення, зазначеного в протоколі була конкретизована, і в ній були відображені всі елементи складу правопорушення та факти, які мають значення для притягнення особи до відповідальності, які залишилися незмінними.

Слід також зазначити, що для встановлення складу адміністративного правопорушення, за яке апелянт притягується до адміністративної відповідальності з урахуванням конкретних обставин у даній справі, обов`язкової наявності свідків не вимагається, тобто їх наявність не входить до складу адміністративного правопорушення, яке підлягає доказуванню.

В даному конкретному випадку анкетні дані свідків та наявність їх письмових пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, наряду з наявністю медичної довідки, фактично були зазначені як докази, які можуть бути досліджені судом під час розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення для встановлення наявності чи відсутності складу правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За такого підстави вважати протокол про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом у справі, як такий, що складений з порушенням порядку його складання, відсутні.

З урахуванням викладеного безпідставним є також посилання апелянта на спрощений підхід до розгляду справи через не виклик та не допит в суді свідків, оскільки, як уже зазначалося раніше, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, так як свідки перед наданням пояснень були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України (а.с.11-12), їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. За такого ствердження апелянта про те, що відсутність їх допиту саме в судовому засіданні зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді, є безпідставним.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучається до матеріалів справи у разі його наявності, про що зазвичай робиться відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення.

У даній справі в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до нього долучається відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Проте сама по собі відсутність відеозапису з урахуванням конкретних, наведених вище, обставин у справі, не позбавляє суд можливості перевірити дотримання відповідної процедури встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спростовує доводи апеляційної скарги з цього питання.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду, особистого тлумачення ним норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова