Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Шулюк І.Б., адвоката Федуни М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Острозьким МВ УМВС України в Рівненській області 25 серпня 2010 року, непрацюючого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано таким, що вчинив два правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП та із застосуванням ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що розгляд справи відбувався за його відсутності, у зв`язку з чим він не мав змоги надати суду свої пояснення, доводи та заперечення. Вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може вважатися належним доказом, оскільки запис не є безперервним, а змонтований з уривків. Протоколи про адміністративне правопорушення складалися за його відсутності. Вказані в протоколах особи, як поняті, йому не відомі. Вважає, що поліцейськими було порушено порядок його огляду на стан визначення стану алкогольного сп`яніння. Вбачає в працівників поліції упереджене ставлення до себе, а їх дії такими, що направленні на його дискредитацію і будь яким чином звинуватити його в правопорушеннях.

Стверджує, що посвідчення водія було таємно, без його відома, вилучено працівниками поліції з його портмоне, що було ним виявлено згодом. Наголошує, що алкогольні напої не вживає через стан здоров`я, а від проходження огляду відмовився у зв`язку із загрозою зараження коронавірусом. Заперечує факт керування

_____________________________________________________________________________

Справа № 569/7495/20 Суддя в суді І інстанції Венгерчук А.О.

Провадження № 33/4815/605/20 Суддя Шимків С.С.

автомобілем під час зупинки поліцейськими на вул. Відінська в м. Рівне та пояснює, що в той час автомобілем керував його знайомий.

Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Судом встановлено, що 06 травня 2020 року близько 14 год. 28 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 16, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора алкотесту DRAGER №0261 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується відповідними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом відмови від проведення огляду, що був складений за участі останніх, а також направленням водія на огляд до медичного закладу.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено, і таких доказів не наведено ні ОСОБА_1 , ні його захисником.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб.

Покликання ОСОБА_1 , як на причину відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на ризик зараження коронавірусною інфекцією COVID-19 не є правовою підставою для відмови та розцінюється судом як ухилення від проходження такого огляду.

Інших об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №199614 від 06 травня 2020 року, актом відмови на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Свідок ОСОБА_2 підтвердила свої пояснення за обставинами справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Крім того, 06 травня 2020 року близько 20 год. 15 хв. в м. Рівне по вул. Відінська, 35, працівниками поліції вдруге за день було зупинено ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується відповідними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актом відмови від проведення огляду, що був складений за участі останніх, а також направленням водія на огляд до медичного закладу.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено, і таких доказів не наведено ні ОСОБА_1 , ні його захисником.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб.

Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №289483 від 06 травня 2020 року, актом відмови на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на CD-диску.

Факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №289483 від 06 травня 2020 року, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Твердження ОСОБА_1 щодо упереджених дій працівників поліції та неправомірного, таємного вилучення посвідчення водія під час першої зупинки його автомобіля на вул. Київська у м. Рівне є недоведеними.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта, що під час зупинки на вул. Відінська у м. Рівне автомобіль перебував під керуванням його знайомого. З відеозапису фіксації місця події не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував щодо факту керування автомобілем.

Допитана в судовому засіданні лейтенант поліції Пилип"юк О.В., яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення підтвердила, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля під час його зупинки.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на дачу пояснень у відповідній графі протоколу від 06 травня 2020 року та не заперечив твердження працівника поліції щодо керування ним транспортним засобом.

Апеляційний суд ставить під сумнів достовірність показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були допитані за клопотанням ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах справи відсутні достовірні дані, що вони були присутні на місці події.

Покликання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, у зв`язку з чим він не зміг надати пояснення, не заслуговують на увагу, оскільки ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. До такої категорії дана справа не належить.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вчинення ОСОБА_1 двох адміністративних правопорушень, останній підлягає притягненню до відповідальності в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття у суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 36, ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 30 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.С. Шимків