Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/32/20 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Головіна Т.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Таран З.В.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Чернієнка С.А.

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2020 року відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 20.10.2019 р. о 01.30 год., водій ОСОБА_1 в м. Миколаєві по пр. Героїв України в районі будинку № 9-Д, керував транспортним засобом «OPEL ASTRA STATION WAGON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та незв`язна мова), від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вважає, що розгляд справи суддею місцевого суду проведено поверхнево, без з`ясування усіх обставин справи, що унеможливило прийняття обґрунтованого та об`єктивного рішення по справі.

Наголошує на тому, що свідків вчинення ним правопорушення на місці зупинки не було, а лише після складання усіх матеріалів відносно нього, працівники поліції запросили двох перехожих для підписання якихось паперів. В присутності цих свідків будь-яких пропозицій щодо проходження огляду на стан сп`яніння від працівників поліції не надходило.

Відмічає, що відеозапис, на який суд послався як на доказ його винуватості не містить даних про свідків.

Зауважує, що транспортний засіб не затримувався, від подальшого керування він не відсторонявся, а продовжив рух та працівники поліції йому у цьому не перешкоджали.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В місцевому суді ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували продути «Драгер», на що він погодився, однак, працівники поліції пояснили, що приладу у них зараз не має, треба зачекати інший екіпаж. Він погодився чекати, але через 15 хвилин його так і не було. На питання, скільки необхідно ще чекати надходження приладу, працівники поліції повідомили, що він таким чином від проходження огляду відмовляється.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав надані ним пояснення в місцевому суді, та додав, що працівники поліції його зупинили ще о 23.30 год.

При цьому, захисник Чернієнко С.А. зауважив, що відеозапис, із нагрудного відеореєстратору працівника поліції, розпочинається ще о 01.00 год., що свідчить про невідповідність часу, зазначеного в протоколі, як час керування автомобілем ОСОБА_1 , фактичним обставинам справи та про те, що пропозиція про проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від працівників поліції надійшла після сплину більш ніж двох годин з моменту його зупинки.

Доходячи висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя, як докази його вини, врахував дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівників поліції.

Разом з тим, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 286092, вказано, що 20.10.2019 р. о 01.30 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, незв`язною мовою. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вбачається, що 20.10.2019 р., близько 01.55 год. вони були запрошені як свідки для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. У їх присутності водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу, незв`язну мову, від пропозиції пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» або в медичному закладі відмовився.

Але, під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 пояснив, що близько до ОСОБА_1 він не підходив, ознак алкогольного сп`яніння особисто не бачив, оскільки ОСОБА_1 не рухався, запаху алкоголю від нього не відчував. Пояснення підписав тому що його про це попросили працівники поліції, що саме підписував він не знає, оскільки має поганий зір, однак, був без окулярів.

З урахуванням наведених пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих в апеляційній інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що вони не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення, а відтак, вони не є належним та допустимим доказом по справі.

Зі змісту відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що фіксація подій розпочинається о 00.59 год., після зупинки автомобілю «Opel Astra» працівники поліції запропонували вийти особі, яка знаходилась у ньому. Оскільки в автомобілі знаходився предмет, схожий на пістолет, працівники поліції до ОСОБА_1 застосували спеціальні засоби обмеження рухомості (кайданки) та викликали слідчо-оперативну групу. О 02.03 год. ОСОБА_1 , у присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі. Далі, відносно ОСОБА_1 склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Фіксація подій закінчується о 02.55 год.

Вказані обставини свідчать про те, що матеріали справи містять суперечності в частині фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме часу керування автомобілем, що є невід`ємною частиною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду інспектор 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 286092 від 20.10.2019 р., відносно ОСОБА_1 , пояснив, що він складав протокол керуючись фактичним часом вчинення правопорушення. З приводу того чому час, зазначений на відеозаписі, відрізняється від часу, зазначеного в протоколі, зауважив, що він не займається настроюванням відеокамери, зокрема, часу. Стосовно його рапорту про вилучення відеозапису з нагрудного відеореєстратору зазначив, що період відеозапису, який надається до суду, охоплює більший проміжок часу, ніж час, фактичного оформлення матеріалів.

Але, відповідно до положень п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 р., у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський має переконатись в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з п. 1 ч. 1 Розділу VII вказаної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне зміна системної дати та часу відеозаписів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За такого, апеляційний суд доходить висновку про те, фактичний час вчинення ОСОБА_1 правопорушення не відповідає часу, зазначеному у протоколі, а відтак, протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП і не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи визначальну роль протоколу, як доказу підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням наявних порушень, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП та прийняти рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові судді висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За наведеного, апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно нього, у відповідності до ст. 247 КУпАП, закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва