Справа № 242/683/20
Провадження № 2-зв/242/3/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого - судді Черкова В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Капітонова В.І.,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження Селидівського міського суду Донецької області надійшла права про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд даної справи здійснюється суддею Капітоновим В.І.

Суддя Капітонов В.І. подав заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що в підпорядкуванні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перебувають родичі судді (тесть та теща), а тому вказане викликає сумнів у неупередженості судді.

В рішенні Ради суддів України № 34 від 8 червня 2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

При вирішенні заяв про самовідвід та відводи, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Як зауважував Європейський Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван ОСОБА_2 і де Мейра проти Бельгії від 23.06.1981 року). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов`язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта, П`єрсака і де Куббера проти Бельгії).

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У п. 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.10.1982 р. у справі "П,єрсак проти Бельгії" зазначається "Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений."

У п. 53. Рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" заява N 33949/02, зазначається: «З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "КастіллоАльгар проти Іспанії" (CastilloAlgar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Обсяг зобов`язань держави-сторони Конвенції щодо гарантування «незалежного і безстороннього суду» відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою, а накладає зобов`язання на виконавчу та законодавчу гілки та інші державні органи, незалежно від їх рівня, поважати і дотримуватися судових рішень,навіть не погоджуючись з ними. Повага держави до повноважень і ролі судів є неодмінною передумовою суспільної довіри до суду, і ширше верховенства права. Для того, щоб це відбулося, конституційних гарантій незалежності та неупередженості судової влади не досить. Ці гарантії мають бути ефективно впроваджені у повсякденну поведінку та поводження органів державної влади.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові ВС від 17.09.2019 року у справі № 277/599/15-к.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 перебуває на посаді директора Селидівського гірничого технікуму, та заяву про самовідвід судді Капітонова В.І., відповідно до якої в Селидівському гірничому технікумі, тобто в підпорядкуванні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працюють близькі родичі судді ОСОБА_3 В.І ОСОБА_4 (тесть та теща), беручи до уваги вищевказану практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що участь судді Капітонова В.І. при розгляді даної справи може викликати сумнів в його неупередженості та безсторонності.

Керуючись ст. 283 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Капітонова В.І. - задовольнити.

Відвести суддю Селидівського міського суду Донецької області Капітонова В.І. від розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 передати до канцелярії Селидівського міського суду Донецької області для автоматизованого розподілу.

Суддя