Справа №461/7827/20
Провадження №3/461/4035/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б., за участю представника Галицької митниці Держмитслужби України Дунаса М.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох непонолітніх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатну матір ОСОБА_4 , 1945р.н., паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 22.09.2016 року, орган, що видав 0502, РНОКПП - НОМЕР_2 ,-

за ст.471 Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

06 вересня 2020 р. близько 01 год. 51 хв. ОСОБА_1 прямуючи з України в Республіку Польща обравши смугу руху «зелений коридор» заїхав на митний пост «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби, в якості водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 . При митному контролі та огляді у гр. України ОСОБА_1 встановлено наявність валюти в еквіваленті 10000 (десять тисяч) євро, що не перевищує дозволену до вивезення норму готівки, а також 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) євро та 5650 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) доларів США, що перевищує дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України № 3 від 02.01.2019 р., а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п.18 постанови Національного банку України № 5 від 02.01.2019 р. вимагає документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 євро,чим порушено вимоги ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні цінності». Вказана валюта належить гр. України ОСОБА_1 , та її наявність було встановлено під час перерахунку валюти в службовому приміщенні митниці, що знаходилась у особистій сумці та пред`явлена особисто гр. України ОСОБА_1 . Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро, гр. України ОСОБА_1 не надав. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю «зеленого коридору», намагався перемістити через митний кордон України іноземну валюту в розмірі 6750 євро та 5650 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 06.09.2020 (долар США 27,69. євро 32,73) становить 377375,91 гривень, яка перевищувала дозволену до вивезення норму готівки, а також підлягає обов`язковому письмовому декларуванню. Валюта у дозволеній нормі, в сумі 10000 (десять тисяч) Євро, що становить дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України №3 від 02.01.2019 у гр. України ОСОБА_1 не затримувалась.

Отже, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто обрав форму проходження митного контролю через «зелений коридор» та вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України готівки, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей».

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Скерував на адресу суду письмові пояснення, згідно яких, метою поїздки до Республіки Польща було придбання транспортного засобу - вантажного автомобіля «Mercedes-Benz Actros 2542», 2014 року випуску, оціночною вартістю 21 600 Євро, з метою здійснення діяльності з перевезення вантажів на території України. Оскільки власних коштів на придбання автомобіля у нього не було, він отримав їх у позику за договором від 04 вересня 2020 року, за умовами якого зобов`язувався суму позики 21600 Євро використати за цільовим призначенням для купівлі вищевказаного автомобіля. Прибувши на митний пост пізно вночі, помилково обрав смугу руху «зелений коридор». При собі в особистій сімці у нього були грошові кошти у сумі 5650 доларів США та 16 750 Євро. Стверджує, що вказані кошти перевозились для власного використання та мають законне походження, однак документів про це при собі він не мав. Про наявність у нього грошових коштів він самостійно повідомив інспектору та добровільно надав для огляду, тобто не приховував їх, оскільки наміру порушувати митні правила у нього не було. Зазначає, що на даний час, у зв`язку з неможливістю подальшого використання позики за цільовим призначенням, частину суми позики в сумі 10000 Євро, які повернуті йому після митного огляду, він повернув позикодавцю, що стверджується його розпискою. Вилучені ж згідно протоколу про порушення митних правил кошти, за умовами договору позики від 04 вересня 2020 року він зобов`язується повернути позикодавцеві в термін до 31 грудня 2020 року. Просить суд врахувати, що немає постійного місця роботи та стабільного заробітку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також непрацездатну матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Вилучені у нього грошові кошти є значною сумою, їх конфіскація істотно вплине на майновий стан родини та покладатиме на нього індивідуальний та надмірний тягар, а тому просить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу та не застосовувати додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації грошових коштів у сумі 6750 Євро та 5650 доларів США.

Відповідно до ст.526 МК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не з`явився на виклик, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Представник Галицької митниці Дунас М.О. просив застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, а також додаткового стягнення у виді конфіскації грошових коштів. Зазначив, що громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Заслухавши пояснення представника Галицької митниці, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що передбачене ст.471 МК України.

Згідно ст.471 МК України відповідальність настає за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затверджене Постановою НБУ від 02.01.2019року №3, з метою реалізації вимог Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, підтверджується наступними даними: протоколом про порушення митних правил №1750/20900/20 від 06.09.2020 року, контрольним талоном проходження по «зеленому коридору» від 06.09.2020 року, описом предметів від 06.09.2020 року, витягом з АСМО «Інспектор», доповідною запискою державного інспектора відділу №3 митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби Свердлюка В.М. від 06.09.2020 року, письмовими визнавальними поясненнями ОСОБА_1 , та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Санкцією ст.471 МК України визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Разом з цим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України» зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, interalia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску, параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (пункти 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте із урахуванням обставин даної справи, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи), а необхідна рівновага не буде забезпечена, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 11 липня 2019 року в справі «Садоча проти України» зазначив, що конфіскація валютних цінностей, які не були письмово задекларовані під час переміщення через митний кордон України, без приховування, є непропорційним заходом відповідальності, а отже порушує вимоги статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Разом з тим, у рішенні в справі "Ізмайлов проти Росії" ЄСПЛ наголосив на тому, що декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, а тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, що відповідає загальним інтересам суспільства. Відтак, звільнення порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення повинне бути винятком, ніж правилом, і при цьому мають враховуватися такі чинники, як характеристика, джерело походження безпосереднього предмету правопорушення, причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю, в тому числі обставини, що свідчать про обізнаність порушника із загальними правилами проходження митного контролю, про безперешкодну можливість ознайомитися з правилами проходження "зеленого коридору" тощо, мета переміщення, наявність завданої державі шкоди, її характер та розмір, вартість безпосереднього предмета правопорушення, який підлягає конфіскації, майновий стан порушника.

При прийнятті рішення у даній справі суддя враховує вищезазначені надіслані на адресу суду письмові пояснення особи, яка порушила правила митного законодавства ОСОБА_1 , долучені до матеріалів справи документи та встановлені в цілому у судовому засіданні обставини. За переконанням суду, в даному конкретному випадку можна вести мову про той виняток, про який зазначив ЄСПЛ у рішенні, наведеному вище.

У даному випадку грошові кошти, які переміщувались через митний кордон мають легальне походження. Законне джерело походження грошових коштів було встановлено на підставі наданих доказів, а саме договору позики від 04 вересня 2020 року та розписки про отримання, а в подальшому часткове повернення суми позики.

Суд бере до уваги також те, що вилучені кошти інспектором митниці, є для ОСОБА_1 значною сумою, на яку він розраховував, мету переміщення придбання автомобіля, а тому їх конфіскація суттєво вплине на його уклад життя та матеріальне становище, а шкода, яку він потенційно міг завдати державі незначна. Порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано і жодних інших негативних наслідків порушення не настало, державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо. Крім того, ОСОБА_1 не намагався приховати грошові кошти від митного контролю, добровільно про них повідомив інспектору та надав для огляду.

Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. Зокрема, в даному випадку, правопорушник не дотримався вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не вчинив будь якого іншого правопорушення, яке можна припустити.

Судом не встановлено будь-яких обставин, які б дозволили зробити висновок про те, що такий захід, як конфіскація безпосереднього предмету порушення митних правил, у даному випадку відповідатиме загальним інтересам суспільства, оскільки судом не встановлено будь-яких даних про те, що готівка, яка переміщувалась через державний кордон України могла використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень, а держава не зазнала жодних збитків від дій ОСОБА_1 .

Застосування до ОСОБА_1 конфіскації вилучених готівкових коштів призведе до накладення на нього індивідуального та надмірного тягарю та буде непропорційним до вчиненого правопорушення. Застосування конфіскації валюти буде в даному випадку надто жорстоким покаранням, оскільки вилучена у ОСОБА_1 валюта, має законне походження, є його власністю, призначена для легального використання придбання автомобіля, та загалом може бути законно переміщена через митний кордон України за умови письмового декларування. Конфіскація цих коштів, на які ОСОБА_1 розраховував, поставить його в скрутне матеріальне становище, може істотно вплинути на його та його родини майновий стан, порушить право на повагу до його власності.

Суд вважає, що таке рішення суду узгоджується з вимогами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таке покарання буде непропорційним переслідуваній меті і покладатиме на ОСОБА_1 індивідуальний і надмірний тягар.

На підставі ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір, його щире каяття та активне сприяння розкриттю адміністративного правопорушення, вважаю необхідним притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу, а конфіскацію предметів правопорушення не застосовувати. Оскільки такий вид стягнення в даному випадку буде достатнім для досягнення бажаного стримуючого та карального ефекту, а також для запобігання майбутніх порушень вимоги щодо декларування.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, ст. 283 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №1750/20900/20 грошові кошти у сумі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят тисяч) Євро та 5 650 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят) доларів США повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в 420,40 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Кротова О.Б.