Справа № 161/7177/20 Провадження №33/802/571/20 Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А.. за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25 квітня року об 16 год. 20 хв. на автодорозі М-19 сполученням "Луцьк-Ковель", керував автомобілем марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову судді незаконною, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що в період з 10 по 14 липня 2020 року він перебував на амбулаторному лікуванні, однак місцевий суд 15 липня 2020 року розглянув справу у його відсутності та постановив у ній судове рішення, чим порушив його право на захист. Крім того, зазначає, що у висновку лікаря, який міститься в матеріалах справи, зазначено про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак в медичній установі огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння не проводився. При цьому, місцевий суд взяв цей висновок до уваги, як доказ та вказав у своєму рішенні про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що за таких обставин судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №206355 від 25.04.2020 року, за змістом якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного. Протокол підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень;

- протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №175132 від 25.04.2020 року з якого вбачається, що 25.04.2020 року ОСОБА_1 затримувався для доставляння у медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.04.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 працівником поліції був направлений в медичний заклад для проходження огляду на предмет виявлення чи відсутності стану алкогольного сп`яніння, оскільки в нього були наявні такі ознаки;

- актом та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2020 року, з яких вбачається, що 25 квітня 2020 року проводився огляд ОСОБА_1 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння. З акту вбачається, що під час огляду ОСОБА_1 у нього були виявлено змазаність мови, гіперемія обличчя, хитка хода, тремтіння рук та запах алкоголю з порожнини рота. В позі "Ромберга" не стійкий. При цьому, він в медичній установі не виявив бажання пройти обстеження за допомогою спеціального технічного приладу. За результатами проведеного медичного огляду лікарем встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказані обставини також підтверджуються відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст.251 КУпАП, був правильно оцінений судом як належний доказ винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на якому зафіксовано перебіг подій, що мали місце 25 квітня 2020 року на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичній установі під час медичного огляду.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист з тих причин, що справу 15 липня 2020 року було розглянуто у його відсутності, і це при тому, що він перебував на лікуванні, на увагу суду не заслуговує з наступних підстав.

Як правильно зазначив місцевий суд у своєму рішенні, про судове засідання, яке було призначене на 10:30 год. 15.07.2020 року ОСОБА_1 був обізнаний належним чином - не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Будь-яких клопотань або заяв про відкладення розгляду справи 15.07.2020 року, від нього до суду не надходило. В матеріалах справи міститься лише довідка КНП "Торчинська районна лікарня" відповідно до якої ОСОБА_1 перебуватиме на лікуванні з 10.07.2020 року по 14.07.2020 року (попередньо).

А тому, вважаю, що 15 липня 2020 року суд першої інстанції правильно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки він будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, і при цьому не подавав будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про недопустимість як належних доказів акту та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2020 року, однак таке його твердження до уваги судом не приймається з огляду на наступне.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Так, у п.3 розділу 1 Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (п.7 Інструкції).

Згідно із п.п.3. 4 розділу 3 Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду (п.п.15, 16 розділу 3 Інструкції).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, і при цьому погодився пройти такий огляд в медичній установі, куди і був доставлений.

В медичній установі, лікарем, яка оглядала ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд на виявлення чи відсутність стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, однак він не виявив бажання. При цьому, лікарем в акті медичного огляду, окрім іншого, було констатовано, що у ОСОБА_1 наявна змазаність мови, гіперемія обличчя, хитка хода, тремтіння рук та запах алкоголю з порожнини рота. В позі "Ромберга" не стійкий. За результатами проведеного медичного огляду лікарем встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши вищенаведені положення законодавства та беручи до уваги встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що лікар в ході проведення медичного огляду ОСОБА_1 діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання акту та висновку про результати медичного огляду, недопустимими доказами, немає.

Таким чином, усі доводи сторони апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк