Справа № 162/238/20 Провадження №33/802/325/20 Головуючий у 1 інстанції:Гладіч Н. І.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУп АП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Старенько Л.М.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любешівського районного суду від 06 квітня 2020 року

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 ( шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 10200 (тисяча двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20 березня 2020 року о 22 год. 55 хв. в смт.Любешів по вул.Незалежності, Волинської області керував мопедом марки "Suzuki Lets-2", без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як на доказ своєї невинуватості ОСОБА_1 посилається на те, що він не відмовлявся від проходження освідування, а просив поліцейських провести огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, в чому йому було відмовлено.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримав в повному обсязі.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220134 від 20.03.20 року, яким встановлено порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме: відмови від проходження у встановленому законом порядку проведення огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Вказана відмова проведена у присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали свої пояснення, останній безпосередньо в судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційному порядку, підтвердивши факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Надані ними пояснення повністю узгоджуються з поясненнями працівників поліції Павлючика О. та Семенюка В. та іншими матеріалами справи, що не дає підстав суду сумніватись у їх достовірності та допустимості.

Крім того, відеозапис з бодікамер поліцейських, поряд з показаннями свідків та рештою матеріалів адміністративного провадження, дають можливість повно відтворити події та повністю спростовують доводи апеляційної скарги, зокрема щодо звернення ОСОБА_1 до працівників поліції з вимогою розпакувати спеціальну трубку, яка вставляється у вимірювальний пристрій алкотестер, оскільки не хотів дихати в ту ж трубку, яка вже використовувалась іншими особами.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Оскаржувана постанова судді є законною, обгрунтованою та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені ним і його захисником в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення. жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду від 06 квітня 2020 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук