Справа 573/962/20
Номер провадження 3/573/475/20
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О. В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

свідків : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли із Білопільського ВП Сумського ВП ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , приватний підприємець, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

02 червня 2020 року до Білопільського районного суду надійшов протокол серії ОБ № 025428 від 31 травня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 31 травня 2020 року о 10:50 год. в м. Білопілля по вул. Старопутивльській водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки SUBARU, д/н НОМЕР_3 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В суді ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що того дня 31 травня 2020 року зранку його без причини зупинили у м. Білопілля по вул. Старопутивльській працівники поліції, та при перевірці документів зазначили, що він перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, хоча він спілкувався із ними через вікно і не виходив з автомобіля. Йому запропонували пройти огляд на місці, але оскільки він поспішав, то не став чекати поки працівники поліції будуть проводити огляд. Поїхав він із місця зупинки, оскільки терміново віз ліки для хворого сина. Від працівників поліції він не ховався, а поїхав додому. У подальшому цього ж дня ввечері він перебував на мийці, де чекав поки помиють його автомобіль. В цей час під`їхали ті самі працівники поліції, які зупиняли його зранку, та запитали, чи буде він їхати у лікарню чи не буде, для проходження медичного огляду. Він їм відповів, що він тверезий, а тому їхати нікуди не буде, крім того він на даний час не керує автомобілем, а чекає, поки його машину помиють. При цьому ніяких свідків не було, а записані у протоколі свідки працюють на мийці і нічого не бачили.

Поліцейський СРПП № 1 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області Гаврик Я.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у судове засідання викликався чотири рази 24.06.2020 року, 03.07.2020 року, 13.08.2020 року, 18.08.2020 року, проте жодного разу до суду так і не з`явився. Згідно із повідомленням, яке 17 серпня 2020 року надійшло з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_4 звільнений 16.07.2020 року у зв`язку з переводом до Сумського РВП ГУНП в Сумській області ( а.с. 19).

18 серпня 2020 року у судове засідання з`явилися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що працюють у ФОП « ОСОБА_5 », ОСОБА_2 диспетчером таксі, а ОСОБА_3 мийницею машин. З приводу обставин викладених в протоколі повідомити суду нічого не можуть, оскільки виконували свої функціональні обов`язки, через що в них не було часу спостерігати за ОСОБА_1 та працівниками поліції. Того дня ввечері на мийку приїхав ОСОБА_1 , на вигляд він був тверезий, ОСОБА_3 мила його автомобіль. Пізніше під`їхали працівники поліції, які іноді до них заїжджають, миють машину та п`ють каву : ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які поставили службовий автомобіль перед боксом, де милася машина ОСОБА_1 , щоб він не виїхав. Далі що там відбувалося вони не бачили, оскільки ОСОБА_2 знаходилася у диспетчерській, а ОСОБА_3 мила автомобіль. Коли ОСОБА_2 вийшла на вулицю, вони лише почула, що працівники поліції питали ОСОБА_1 поїде він у лікарню чи ні, а останній зазначив, що він тверезий, то чого йому їхати. ОСОБА_3 також коли проходила поряд чула, що ОСОБА_1 казав, що не поїде. В якості свідків їх не залучали, не роз`яснювали їх права. Коли ОСОБА_1 пішов із мийки, працівники поліції сказали їм поставити свої підписи у бланках і вони розписалися, проте вони не були присутні під час самої розмови.

Заслухавши пояснення водія ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

На підставі положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є саме факт керування транспортним засобом.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Встановлені судом фактичні обставини справи не дають безумовних підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також що останньому працівники поліції у визначеному законом порядку пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Долучений до матеріалів справи на оптичному диску та досліджений у судовому засіданні відеозапис не є належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпПАП, оскільки він взагалі нічого не підтверджує. На першому записі з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_4 зафіксовано 31 травня 2020 року факт зупинки водія ОСОБА_1 о 10 год. 50 хв., залишення ним місця зупинки ( що підлягало б окремій кваліфікації з боку працівників поліції ), а також подальша гонитва працівників поліції на службовому автомобілі за автомобілем ОСОБА_1 по вулицям м.Білопілля, при цьому запис закінчився о 10 год. 59 хв.

На іншому записі зафіксована розмова між інспекторами поліції, один із яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , яка відбувається того ж дня 31 травня 2020 року, проте вже о 16 год. 50 хв., тобто через п`ять годин після зупинки автомобіля ОСОБА_1 і вже на території мийки у м. Білопілля, що знаходиться на вул. Супруна на території автошколи, а не на вулиці Старопутивльській, як зазначено у протоколі. При цьому водія, який не зупинений під час керування транспортним засобом, а чекає, поки помиють машину, працівники поліції запитують про те, чи поїде він до лікарні чи ні. При цьому свідки, зазначені у протоколі взагалі відсутні. Також, в процесі спілкування працівник поліції говорить про те, що водій нібито керував транспортним засобом в стані сп`яніння та заперечення з цього приводу ОСОБА_1 . Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутні посилання про те, що здійснювався запис правопорушення та за допомогою якого пристрою.

Покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд також не може взяти до уваги як належні докази, оскільки свідки у судовому засіданні не змогли підтвердити викладені у протоколі обставини та свої письмові пояснення, крім того, із відеозапису встановлено, що вони взагалі відсутні під час розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_1 на території мийки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, навіщо поліцейський ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння через п`ять годин із моменту першої зупинки останнього 31 травня 2020 року, та виявлення, на його думку, ознак алкогольного сп`яніння у виді запаху з порожнини рота та нестійкої ходи, суду не зрозуміло. Крім того, із першого відео запису встановлено, що водій ОСОБА_1 після зупинки із автомобіля не виходив, тому яким саме чином поліцейський ОСОБА_4 виявив таку ознаку алкогольного сп`яніння як нестійка хода, також суду не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності ОСОБА_1 тлумачяться на його користь.

Враховуючи те, що при розгляді справи жодних належних доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя