Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4595/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Мушкет Олександр Олександрович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Іллічівського районного суду м.Маріуполя після доопрацювання надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 №061816 складеного 16.07.2020 року, слідує що 16.07.2020 року о 20 год. 30 хв., в м.Маріуполі с.Талаківка по вул. Річній біля буд.1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, сухість у роті), від проходження алкотестера Драгер та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у МНД м.Маріуполя ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення заперечив повністю та пояснив, що 16.07.2020 року близько 21:20 год. він та його друзі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували на вул.Річкова, м.Маріуполь, біля транспортного засобу ВАЗ 2103, здійснювали його ремонт та спілкувались. Того ж дня близько 21:30 год. до них під`їхали працівники поліції, не представившись почали вимагати надати їх документи на перевірку. Не зазначивши жодних підстав та аргументів для чого це потрібно, а лише погрожуючи конфіскацією транспортного засобу у випадку не надання документів для перевірки. Лякаючись погроз працівників поліції він надав усі документи які були в нього присутні. Після того як працівники поліції перевірили усі документи та не виявили жодних порушень, почали казати, що він якось дивно себе поводить. Особи, які не назвали своє ім`я, посаду, не надавши для ознайомлення свої документи, при тому, що він взагалі не керував транспортним засобом, а знаходився в декількох метрів від нього, після перевірки документів, почали змушувати його дихати у якусь трубку одночасно погрожуючи великим штрафом та конфіскацією транспортного засобу. Його неодноразові спроби пояснити працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом та не є водієм, залишалися без уваги, в цей вечір транспортним засобом ВАЗ 2103 взагалі керувала ОСОБА_3 , працівники лише сміялися та погрожували. Коли він просив надати будь-які докази того, що керував транспортним засобом та є водієм, працівники казали, що докази не потрібні.

Результатом таких дій зі сторони працівників поліції стало дуже сильне погіршення його відчуття, він був у стані хвилювання, злякався, чим працівники і скористалися. Сказали, що якщо я підпишу усі їх документи, мене відпустять. Усі документи які були підписані ним, були підписані під тиском та змушенням працівників поліції, які погрожували. Пояснення які диктували йому працівники поліції не відповідають дійсності та були написані у стані хвилювання та під тиском поліції.

Також, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні та письмовими поясненнями повністю підтвердив викладені обставини та дав аналогічні з ОСОБА_1 покази.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що не може засвідчити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а він був присутнім лише при складанні протоколу, а саме коли ОСОБА_1 пропонували пройти медичний огляд та продути технічний засіб Драгер.

Свідок ОСОБА_5 також пояснив, що не може засвідчити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а він був присутнім лише при складанні протоколу, а саме коли ОСОБА_1 пропонували пройти медичний огляд та продути технічний засіб Драгер.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши надані письмові матеріали справи та відеозапис з місця вчинення правопорушення на момент складання протоколу, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно пункту 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу вказаних вище норм закону обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАПу зв`язку з порушенням пункту 2.9 (а) ПДР України є: 1) керування цією особою транспортним засобом, 2) перебування цієї особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться працівником поліції з використанням спеціальної техніки у присутності двох свідків, а огляд на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я може бути проведений у виключних випадках, а саме, коли водій не згоден з оглядом проведеним поліцейським з використанням спеціальної техніки на місці у присутності двох понятих або у разі відмови від такого проходження, тільки тоді огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Норма ч. 5 ст. 266 КУпАП чітко визначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Також відповідно до п.3 „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне та обґрунтоване судове рішення .

За таких обставин, диск, на якому відсутній будь-який відеозапис руху транспортного засобу, є неналежним та недопустимим доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.6 Розділу 2 Інструкції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

За таких обставин, рапорт поліцейського Голубцова С. також є неналежним та недопустимим доказом факту керування ОСОБА_1 16.07.2020 року транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, під час розгляду справи в суді беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 16.07.2020 року о 21 год. 30 хв. в м.Маріуполі транспортним засобом не керував, працівники поліції транспортний засіб під його керуванням не зупиняли, відтак без законних підстав огляду на стан сп`яніння не було.

З врахуванням вище наведених вимог законодавства та матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол не відповідає встановленим вимогам закону щодо порядку фіксації адміністративного правопорушення і не може бути прийнятий судом як належний і допустимий доказ винуватості особи, відносно якої складено протокол.

Матеріалами справи факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, не підтверджено. Відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись, як особами, яких звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки в суді не доведено, що саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а отже в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, докази зібрані з порушенням вимог Конституції України, КУпАП , а тому не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17Закону України від 23лютого 2006року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Аналізуючи досліджені в суді всі докази, вважаю , що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , не знайшла свого підтвердження, а тому справа щодо нього підлягає закриттю за відсутністю події та складу в його діях правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу в його діях вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Суддя: О. О. Мушкет