Справа № 161/5296/20 Провадження №33/802/399/20 Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 15 травня 2020 року, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ТзОВ «Луцьк-Фудз», притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 25.03.2020 о 16.00 год., керуючи автомобілем «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Ковельській, 115, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та не слідкував за її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, при виникненні попереду перешкоди для руху, не вжив усіх заходів щодо безпечного її об`їзду або повної зупинки, не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Citroen C5», р.н. НОМЕР_2 , який зупинився для здійснення повороту із включеним показчиком повороту під керуванням водія ОСОБА_2 . При цьому, автомобіль «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , рухався прямо в лівій полосі і після зіткнення його відкинуло в крайню ліву смугу, де рухався автомобіль «Toyota Avensis», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 і з яким також допустив зіткнення. Після цього, автомобіль «Citroen C5», р.н. НОМЕР_2 викинуло на зустрічну смугу, де він здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 525», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, стверджує, що дана справа розглянута судом в його відсутності, хоча його захисник звернувся з вмотивованими клопотаннями щодо її відкладення. Зазначає, що він був позбавлений можливості надати пояснення, подати докази. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку потерпілих, які, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, суддя приходить до наступного висновку.

З огляду на заяву ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі та без участі його захисника, те, що захисник не підтвердив поважність причин неявки в суд 12.08.2020 (а.с.53), враховуючи зміст апеляційної скарги, суддя приходить до висновку, що усі клопотання про відкладення розгляду справи подавались з метою затягування її розгляду, а сам по собі факт розгляду справи за відсутності скаржника не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно протоколу, ОСОБА_4 було роз`яснено при складенні протоколу права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, і останній зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, про що свідчить його підпис.

Таким чином, жодних порушень права на захист, зокрема і на правову допомогу, судом допущено не було.

Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди з участю водія ОСОБА_4 та наявність механічних ушкоджень, що по суті в апеляції не оскаржується.

Так, зі схеми місця ДТП та характеру механічних ушкоджень транспортних засобів (а.с.2), вбачається, що саме ОСОБА_4 керуючи автомобілем Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення ДТП.

Крім того, всі потерпілі, чиї автомобілі зазнали механічних ушкоджень, як в своїх поясненнях після події (а.с.3-5) так і при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, дали чіткі та послідовні покази про те, за яких обставин саме ОСОБА_4 , порушуючи правила дорожнього руху, вчинив ДТП. Дані пояснення узгоджуються з письмовими доказами у справі, зокрема, з протоколом (а.с.1) та схемою місця ДТП (а.с.2), з якими ОСОБА_4 ознайомлений та згідний, про що свідчить його підпис, а тому, з врахуванням характеру механічних пошкоджень автомобілів, а також пояснення потерпілих, щодо обставин події, які в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини пригоди, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необґрунтованими.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив порушнику адміністративне стягнення саме у виді штрафу, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 15 травня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок