ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 Справа №607/13093/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає в АДРЕСА_1 , директора благодійного фонду «Наталія»

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №715994 від 13.07.2020 року, ОСОБА_1 , 17.06.2020 року о 11 год. 30 хв., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , висловлювалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян, вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 717595 від 04.08.2020 року, ОСОБА_1 , 28.07.2020 року з 20 год. 00 хв. до 20 год. 30 хв., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , висловлювалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 та погрожувала їй фізичною розправою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала, вказала, що в неї із сусідами ОСОБА_2 склались неприязні відносини, оскільки їх неповнолітній син завдав тілесних ушкоджень її неповнолітній дочці, сусіди часто вчиняють сварки, принижують її честь і гідність, у зв`язку з чим вона зверталася із заявами в поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 на виклики суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні докази по них, приходжу до переконання, що провадженні у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оглядом відеофайлів встановлено, що на них відсутні відомості щодо дати здійснення відеозйомки та з них неможливо зробити однозначний висновок, що події, зафіксовані на даних відеоматеріалах стосуються обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 № 717595 від 04.08.2020 року, а тому суд не приймає їх до уваги.

У заяві ОСОБА_2 від 30.07.2020 року не зазначено точних обставин щодо місця та часу вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

Потерпіла ОСОБА_2 на виклики суду у судове засідання для не з`явилася, пояснень з приводу своїх заяв відносно ОСОБА_1 не надала, а тому її заяви від 29.06.2020, 30.07.2020 самі по собі не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

До матеріалів справи долучено рапорти працівників поліції, які без надання інших доказів, суд не бере до уваги, оскільки рапорт це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Крім того, працівниками поліції не встановлено та не опитано жодного свідків, враховуючи, що згідно вказаних у протоколі обставин правопорушення було вчинено у громадському місці.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні нею дрібного хуліганства, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП слід провадженням закрити відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд тернопільської області.Суддя підпис:

Головуючий суддяК. М. Грицай