ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/894/20 Справа № 192/870/20 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 07 червня 2020 року о 08 год. 10 хв. по вул. Кооперативній в с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області керував автомобілем «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу співробітників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що постанова є незаконною, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права. Так, вказує, що суд розглянув справу за його відсутності, не повідомивши про час та місце судового засідання, чим грубо порушив його права. Також зазначає, що факту вживання пива він не заперечує, однак після вживання алкоголю він не керував транспортним засобом, а лише спав у ньому, чекаючи на допомогу, оскільки автомобіль застряг у рівчаку грунтової дороги. Окрім того, вказує, що працівником поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. Зазначає, що суть порушення сформульовано не зрозуміло, не вказано від якого саме огляду на стан сп"яніння він відмовився, та не вказано, який порядок проходження такого огляду було йому запропоновано. Разом із цим, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги поліцейського пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. До того ж, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, та жоден зі свідків не підтвердив факту керування ним транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Булкіну О.І., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази й доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №512018 від 07 червня 2020 року, показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження медичного огляду.

Жодних доводів стосовно поважності причин, з яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час апеляційного розгляду наведені стороною захисту не були.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, а саме поліцейським не запропоновано йому огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я, не відстороняли його від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи є необгрунтованими, не ґрунтуються матеріалами справи та ОСОБА_1 не надано жодних доказів на їх підтвердження.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях визнав обставину вживання ним алкогольних напоїв та водночас засвідчив й відмову від проходження огляду.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, при розгляді справи апеляційним судом свого підтвердження не знайшли, спростовуються іншими доказами у справі й суд розцінює їх виключного як спосіб захисту.

Що стосується показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані за клопотанням сторони захисту в суді апеляційної інстанції, то вони не спростовують доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони не були очевидцями всіх обставин події вчиненного правопорушення, зокрема зупинки водія ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Між тим, протокол було складено у присутності ОСОБА_1 про що свідчить його підпис та будь-яких зауважень стосовно його змісту ним заявлено не було.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи направлення на проходження медичного огляду, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 дане направлення надається водієві для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, в той час коли ОСОБА_1 відповідно до матеріалів справи взагалі відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинений ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко