Справа № 346/3380/20
Провадження № 33/4808/491/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт висловив свою незгоду в частині того, що судом прийнято до уваги письмові матеріали у виді протоколу та пояснень свідків, без виклику останніх у судове засідання. Апелянт наголошує на тому, що підписи свідків відрізняються на різних документах у справі, що, на думку апелянта, свідчить про те, що підписи робили різні люди. Вказує на те, що в протоколі свідком зазначено одну особу, а до матеріалів провадження долучено пояснення іншої, у зв`язку із чим справу було направлено на дооформлення. Стверджує, що долучений до матеріалів провадження диск, йому не був наданий для огляду, проте вважає, що на ньому чітко зафіксовано факт порушення норм Інструкції працівниками поліції. Наполягає на тому, що він не керував транспортним засобом, оскільки автомобіль мав технічні несправності, тому він його залишив близько 13-00 год. у майстра біля автомайстерні й пішов додому, а о 18-00 год. знов повернувся до автомайстерні, та на прохання майстра, заштовхати автомобіль заднім ходом в гараж, та саме в цей час проїжджав патруль поліції. Вказує, що свідком подіє був майстер власник гаражу. Апелянт наголошує на тому, що йому не було вручено копію протоколу, а також на тому, що суд першої інстанції розглянув справи без його участі, жодних повісток він не отримував.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2020 року о 18 год. 50 хв. в м. Коломия по вул. Карпатська ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2104 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено.

Під час апеляційного провадження:

- ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову судді скасуванню, з ухваленням нової постанови з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що його не було викликано у судове засідання в суд першої інстанції, жодних повідомлень він не отримував.

Вказані доводи апелянта вважаю слушними, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо належного сповіщення останнього про час та місце судового розгляду. Судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 25.09.2020 року була повернена на адресу суду з поміткою листоноші «за закінченням строку зберігання» (а.п. 21-23). Інші відомостей щодо належного сповіщення ОСОБА_1 , зокрема в частині отримання адресатом повідомлення про явку до суду, в матеріалах провадження відсутні.

Вважаю, що розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 свідчить про порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП, оскільки останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, а тому рішення суду належить скасувати та прийняти нове.

Відповідно до норм діючого законодавства, апеляційний перегляд відбувається в межах апеляційних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 заперечував свою винуватість та стверджував, що його притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним, оскільки він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише заштовхав автомобіль задніх ходом у гараж автомайстерні на ремонт.

В той же час, вважаю вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки дослідивши надані суду матеріали, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу по адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що допустив порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В той же час, згідно зі ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_1 05.08.2020 року о 18-50 год. в м. Коломия по вул. Карпатська керував автомобілем марки «ВАЗ-2104» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дійсність вказаних обставин підтверджується наступними доказами: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500232 від 05.08.2020 року складеного уповноваженою на те особою, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявність яких вбачається з відеозапису, долученого до протоколу (а.п. 1); 2) долученим до протоколу результатом тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», з показником 1,36% (проміле), підписаного особою, що тестувалась ОСОБА_1 (а.п. 3); 3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» з аналогічним результатом 1,36 % (проміле), складеного у присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де напроти анкетних відомостей містяться їх підписи, а в графі «з результатом згоден» міститься особистий підпис ОСОБА_1 (а.п. 3); 4) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 05.08.2020 року о 18-59 год., де містяться ознаки алкогольного сп`яніння, що буди виявлені у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нечітка вимова, а в графі «результати огляду» міститься запис «відмовився» (а.п. 4); 5) письмовими поясненними свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили своїми підписами як факт проходження ОСОБА_1 перевірки на місці зупинки транспортного засобу для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», так й результат огляду з показником 1,36% (проміле), (а.п. 5, 6); 6) рапортами працівника поліції від 05.08.2020 року, з яких вбачається підстава зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 - повідомлення про те, що водій вказаного транспортного засобу керує у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 7-8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Крім того, матеріали провадження містять й досліджений під час апеляційного перегляду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 рухається заднім ходом у двір будинку, де знаходяться гаражі, та на прохання працівника поліції вимикає двигун, виходить з авто та в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», який самостійно розпаковував та тримав у руці під час його продуття. Результат огляду зафіксовано на відеозаписі - 1,36 проміле алкоголю, який оголошено та продемонстровано як свідкам, так й ОСОБА_1 . Будь-яких заперечень ОСОБА_1 не заявляв.

Враховуючи наведене вище, доводи апелянта в частині того, що він не керував транспортним засобом, є безпідставними.

Вважаю, що перевірка працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нечітка вимова (а.п. 4).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції на час складання протоколу.

Доводи апелянта про те, що підписи свідків відрізняються на різних документах у справі, що, на думку апелянта, свідчить про те, що підписи робили різні люди, перевіряються виключно шляхом експертного дослідження за відповідною заявою особи до компетентних органів.

Доводи апелянта про те, що в протоколі свідком зазначено одну особу, а до матеріалів провадження долучено пояснення іншої, у зв`язку із чим справу було направлено на до оформлення, були перевірені судом першої інстанції та до розгляду справи по суті були усунені працівниками поліції.

Наявність під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння саме двох свідків чітко вбачається з долученого відеозапису, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Посилання апелянта на те, що долучений до матеріалів провадження диск, йому не було надано для огляду, не є підставою для визнання порушень норм діючого законодавства, оскільки матеріали провадження містять заяву останнього на ознайомлення з матеріалами провадження та можливістю зняття фотокопій (а.п. 29).

Під час ознайомлення ОСОБА_1 мав право як оглянути диск, так й отримати його копію у суді першої інстанції, проте заяви ОСОБА_1 з цього приводу матеріали провадження не містять.

Порушення працівниками поліції вимог Інструкцій, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки автомобіль мав технічні несправності, тому він залишив транспортний засіб близько 13-00 год. біля авто майстерні, й пішов додому, а о 18-00 год. знов повернувся до автомайстерні, та на прохання майстра заштовхати автомобіль заднім ходом в гараж, та саме в цей час проїжджав патруль поліції, спростовується долученим до справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де чітко видно як за кермом транспортного засобу перебуває саме ОСОБА_4 та автомобіль здійснює рух заднім ходом у подвір`я.

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, рушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Оскільки двигун транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був увімкнений, та транспортний засіб здійснював рух, що прямо зафіксовано на відеозапису, то поза всяким розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

У п.2.9 «а» ПДР України чітко зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлений ст. 266 КУпАП порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно в добровільному порядку та щодо особи, яка керувала транспортним засобом.

Дослідивши надані суду матеріали, доходжу висновку, що твердження апелянта в частині того, що він не керував транспортним засобом є безпідставне, оскільки огляду на стан сп`яніння, згідно п. 2 Розділу І Інструкції, підлягають виключно водії транспортних засобів.

Крім того, сам факт згоди ОСОБА_1 пройти перевірку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», у сукупності з оглянутим відеозаписом, свідчать про те, що останній фактично визнає, що він виконував функції водія та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта в частині того, що йому не було вручено копію протоколу, спростовуються особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі в графі «зі змістом ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мені дані - правильні» (а.п. 1).

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта в частині неможливості брати до уваги письмові показання свідків без їх особистого допиту в суді, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставинами, так й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи дані вимоги закону, зокрема й ч. 2 ст. 33 КУпАП, визнаю вказане порушення ПДР України грубим, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до норм діючого законодавства, а саме ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.09.2020 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло