Справа № 159/4941/20
Провадження № 3/159/2981/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю.,

з участю:

прокурора Артиш Н.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу, що надійшла від Управління стратегічних розслідувань у Волинській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковеля Волинської області, українки, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02.11.2011 року Ковельським МВ УМВС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_2 ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час працюючої на посаді офісного службовця «Ковельгеодезія», попередньо працюючої на посаді спеціаліста відділу організаційної роботи апарату Ковельської районної державної адміністрації

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи спеціалістом відділу організаційної роботи апарату Ковельської районної державної адміністрації, відповідно до п.п. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік «Після звільнення», чим порушила вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинивши тим самим адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні по розгляду даної справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнала повністю та пояснила, що була обізнана з вимогами антикорупційного законодавства, зокрема із ЗУ «Про запобігання корупції». Вказану декларацію не подала вчасно, оскільки в силу сімейних обставин забула про необхідність її подання та після повідомлення про обов`язковість її подання, відразу подала таку декларацію. У вичиненому розкаюється та просила суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні по розгляду даної справи зазначила, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена повністю, а тому просила притягнути її до адміністративної відповідальності та накласти мінімальне адміністративне стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суддя прийшов до висновків, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, оскільки факт відсутності її електронної декларації після звільнення 06.05.2019 року за 2019 рік в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в період часу після 00 год. 00 хв. 01.06.2020 року є доведеним належними та допустимими доказами, дослідженими в ході судового розгляду даної справи та не спростований будь-якими доказами.

Зокрема, ОСОБА_1 відповідно до наказу голови Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №118-ос від 03.10.2016 року призначена на посаду спеціаліста відділу організаційної роботи апарату райдержадміністрації.

Відповідно до вимог п.п. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , будучи спеціалістом відділу організаційної роботи апарату Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, є суб`єктом, відповідальним за корупційні правопорушення.

Згідно наказу керівника апарату Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №25/ОС від 06.05.2019 року, ОСОБА_1 , 06.05.2019 року була звільнена з посади спеціаліста відділу організаційної роботи апарату райдержадміністрації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

З повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , будучи обізнаною з вказаними нормами Закону, свідомо проігнорувала їх вимоги.

Причини неподання такої декларації, названі самою ОСОБА_1 в судовому засіданні, зважаючи на строк, протягом якого не була подана декларація, не можуть бути визнані поважними.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Зазначене підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КУпАП. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суддею не встановлено.

З огляду на викладене, суддя всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а її вина у вчиненні даного адміністративного корупційного правопорушення доведена в повному обсязі.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за вчинене.

Враховуючи викладене, суддя прийшов до висновку про можливість, необхідність та достатність застосування до винної адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 221, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП, на підставі ст.ст. 3, 45 ЗУ «Про запобігання корупції», суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ковельського міськрайонного судуП. Ю. Бойчук