БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/36/20
Справа № 356/40/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.07.2010 Роменським МВ ГУ МВС в Київській області,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 059766 від 22.01.2020, у відповідності до якого водій ОСОБА_1 о 01 годині 15 хвилин в день складення протоколу по вул. Гагаріна в м. Березань Київської області керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення категорично заперечив. Суду пояснив, що того дня їхав по вул. Гагаріна в м. Березань Київської області та був зупинений працівниками поліції, оскільки номерний знак його автомобіля був неналежно освітленим. Після зупинки поліцейські звинуватили його в перебуванні у стані наркотичного сп`яніння та запропонували їхати до лікарні для проходження відповідного огляду. На вказану пропозицію він погодився, проте попросив дозволу спочатку завезти людей, які були в нього машині, а потім разом з поліцейськими поїхати до лікарні. Проте вони не погодились та склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Після цього ОСОБА_1 самостійно проїхав до лікарні, де пройшов медичний огляд, результати якого підтвердили, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння про що надав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану аалкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №292 від 22.01.2020.

Окрім того, за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що того дня їхав у якості пасажира на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , та поблизу АЗС «ТНК» в м. Березань їх зупинили працівники поліції, оскільки номерний знак їхнього автомобіля був підсвічений синім світлом. По вказаному факту поліцейські склали відповідний протокол, після чого сказали, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та відразу запропонували їхати до лікарні для проходження огляду. Від виконання вказаної вимоги ОСОБА_1 не відмовлявся, проте запропонував спочатку завезти людей, які були в нього в машині, що зайняло б хвилин 7, а потім прослідувати разом поліцейськими до лікарні. Проте поліцейські почали зупиняти понятих та складати протокол за ст. 130 КУпАП. Після цього вони завезли людей та самі поїхали до лікарні, де пройшли тест, який підтвердив, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання допитаного в судовому засіданні свідка, дослідивши матеріали справи та додані до них докази, суд прийшов до наступного висновку.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, як визначено п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, особливістю об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є те, що адміністративна відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР наступає лише за відмову водія від проходження такого огляду в установленому законом порядку, і лише тоді воно набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості.

За таких обставин, дотримання відповідності запропонованого та/або проведеного огляду на стан сп`яніння процедурі, регламентованій чинним законодавством, як обов`язкова ознака складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, входить до предмету доказування в даній категорії справ.

Порядок проведення огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, а також оформлення його результатів, визначений положеннями КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735).

Так, як визначено ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного сп`яніння.

Як імперативно встановлено частиною 2 статті 266 КУпАП, такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду або з його результатами відповідний огляд проводиться у відповідних закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Вказаний порядок узгоджується з положеннями Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, за змістом п. 2 розділу І якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як визначено пунктом 6 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735).

Згідно з ст. 251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в них достатніх належних та достовірних доказів на підтвердження вчинення громадянином ОСОБА_1 відповідних дій або бездіяльності, які об`єктивно утворюють склад інкримінованого йому правопорушення в розумінні ст. 9 КУпАП.

Так, як вбачається з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показань допитаного в судовому засіданні свідка та підтверджується дослідженим судом відеозаписом з долученого ОСОБА_1 диску, всупереч імперативним вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу не проводився і будь-які об`єктивні дані, які вказували б безспірно на те, що такий огляд правопорушнику пропонувався, а останній від нього відмовився, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не встановлено, що є порушенням встановленого законодавством порядку проходження водіями огляду на стан сп`яніння, тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 266 КУпАП, наявні достатні підстави вважати запропонований ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння таким, що здійснений з порушенням встановленої законом процедури, відтак - недійсним.

В той же час, безпідставними та такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні змісту правопорушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , є заперечення останнім факту перебування у стані наркотичного сп`яніння як обґрунтування відсутності вини, оскільки в даному випадку відповідальність настає за відмову від проходження відповідного огляду, відповідальність за яку настає незалежно від того, чи перебував водій у стані сп`яніння.

За таких обставин, наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.01.2020 № 292, як доказ жодним чином не підтверджує та не спростовує обставини, що підлягають доказуванню в даній категорії справ, тому не приймається судом до уваги.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», п. 39 рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його санкція має кримінальну природу.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вказане, достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити висновок про вчинення ним неправомірних дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП має бути закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.07.2010 Роменським МВ ГУ МВС в Київській області, визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: І. О. Капшученко