Справа № 493/2093/19
Провадження № 3/493/14/20
17 лютого 2020 року м.Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Мясківської І.М.,
за участі секретаря Тихонової Н.І.,
прокурора Ткачука С.С.,
захисника Колосовича В.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Котовської місцевої прокуратури про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перейма Балтського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді заступника начальника СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,
-за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП,
28.11.2019 року на адресу суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.
Зокрема, наданими вказівками слідчого зобов`язано:
1. Допитати у якості свідка колишнього начальника господарського відділу Балтської РДА ОСОБА_2 , яка була матеріально-відповідальною особою та відповідала за збереження всіх матеріальних цінностей та документації.
2. Допитати з обставин кримінального провадження ОСОБА_3 з приводу закупівлі металевих труб.
3. Допитати з обставин кримінального провадження колишнього начальника КРУ, яка приймала участь у перевірці закупівлі Балтською РДА металевих труб, призначених для будівництва колектора очисних споруд та за наявності долучити до матеріалів кримінального провадження підтверджуючі документи.
4. Встановити обсяг фактично виконаних робіт комунальним підприємством «Одесакомунекологiя» по будівництву нитки напірного каналізаційного колектору, а також кількості використаних при цьому матеріалів, долучивши до матеріалів кримінального провадження відповідні документи.
5. Провести інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення об`єктивних та фактичних обставин кримінального провадження, необхідність у яких виникне.
Термін виконання вказівок встановлено до 18.11.2019 року.
Однак, станом на 26.11.2019 року до Котовської мiсцевої прокуратури з Балтського ВП ГУНП в Одеській області листів щодо виконання письмових вказівок процесуального керівника або продовження терміну їх виконання не надходило.
Таким чином, законні вимоги прокурора, надані у формі письмової вказівка, заступником начальника СВ Балтського ВП ГУ НП в Одеській області Гончаруком Д.В. проігноровані в повному обсязі, жодна вказана у них слідча (розшукова) дія не проведена, яку зазначена посадова особа мала виконати, як того вимагає ч.1 ст. 36, ч. 4 ст. 40 КПК України та ч. 1 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» у встановлений процесуальним керівником строк до 18.11.2019 року. При цьому, щоб створити видимість виконання вказівок прокурора, ОСОБА_1 підшив у кримінальне провадження після письмових вказівок прокурора від 28.10.2019 року надане ним 06.11.2019 доручення оперативному підрозділу, рапорт оперуповноваженого СКП Балтського ВП від 26.09.2019 року та протоколи допитів свідків датовані ще 24.09.2019 року, які були виконані оперативним підрозділом на виконання доручення слідчого від 16.09.2019 року, в провадженні якого перебувала кримінальна справа до ОСОБА_1 ..
Прокурор в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в протоколі та просив визнати слідчого ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 17.02.2020 року не з`явився, однак його захисник адвокат Колосович В.В. надав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 та просив долучити до матеріалів справи копії довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського № 6 від 07.02.2020 року.
Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що останній свою вину не визнає, обґрунтовуючи наступним.
28.10.2019 року він отримав письмові вказівки прокурора, однак виконати у строк до 18.11.2019 року він не зміг з об`єктивних підстав, оскільки у його провадженні в жовтні місяці перебувало 189 кримінальних проваджень, з яких чотири було закрито, а по трьом завершено досудове розслідування зі складенням обвинувального акту. У листопаді в його провадженні перебувало 182 кримінальних провадження, з яких шість було закрито, одній особі повідомлено про підозру та одне кримінальне провадження завершено зі складанням обвинувального акту. Крім того, в період 29.10.2019 року по 26.11.2019 року робочими були лише 29.10.2019 року, 12.11.2019 року, 13.11.2019 року, а решта днів добові чергування та відрядження, і маючи право на відпочинок виходив на роботу, тому не повідомлення прокурора не може свідчити про умисел на невиконання вказівок прокурора. І тому просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
До того ж, в запереченнях захисника адвоката Колосовича В.В., які підтримав Гончарук Д.В., захисник вважає, що в адміністративній справі відсутні будь-які дані, які б свідчили про об`єктивну можливість слідчого Гончарука Д.В. виконати вчасно вказівки прокурора, і на слідчого у правовідносинах з процесуальним керівником не розповсюджується ст. 185-8 ч. 1 КУпАП, так як в диспозиції ст. 185-8 КУпАП передбачено настання відповідальності за невиконання законної вимоги, а не вказівки прокурора в межах кримінального провадження, що передбачено КПК України. Вважає, що слідчий не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП. Відповідальність слідчого за бездіяльність можлива в порядку дисциплінарної відповідальності.
Суд критично ставиться до заяви захисника ОСОБА_1 адвоката Колосовича В.В. про відкладення розгляду справи та не може долучити до матеріалів справи довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського № 6 від 07.02.2020 року, з наступних підстав.
Судове засідання, призначене на 11.12.2019 року не відбулось, так як до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його у відрядженні до м. Одеса; судове засідання, призначене на 20.12.2019 року в судовому засіданні ОСОБА_1 дав пояснення аналогічні тим, що викладені ним в письмовій заяві, справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглядалася, однак під час судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Колосович В.В. звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю витребувати докази, яке було задоволено; 10.01.2020 року справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглядалася, однак під час судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Колосович В.В. звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю витребувати необхідні докази, яке було задоволено судом; судове засідання, призначене на 21.01.2020 року не відбулось у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні; судове засідання, призначене на 29.01.2020 року не відбулось у зв`язку із надходженням до суду клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Колосовича В.В. про відкладення судового засідання; 07.02.2020 року справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглядалася, однак під час судового засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Колосович В.В. звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи, так як ОСОБА_1 перебуває на лікарняному; судове засідання, призначене на 11.02.2020 року не відбулось у зв`язку із надходженням до суду клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Колосовича В.В. про відкладення судового засідання у зв`язку із перебування ОСОБА_1 на лікарняному.
Підсумовуючи вищевикладене, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи.
До того ж, надана 17.02.2020 року суду довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського № 6 від 07.02.2020 року, як наслідок неможливості прибути ОСОБА_1 до судового засідання, яке призначене на 17.02.2020 року, судом не приймається, оскільки як вбачається зі змісту вказаної довідки ОСОБА_1 перебував у стаціонарному лікуванні з 21.01.2020 року по 07.02.2020 року включно, до служби приступити 08.02.2020 року, а твердження захисника, що наразі ОСОБА_1 перебуває на лікарняному з іншим діагнозом, орієнтована дата завершення лікування якого 20.02.2020 року не підтверджено будь-якими доказами.
Крім того, прокурор ОСОБА_4 заперечує проти відкладення розгляду справи та вважає, що ОСОБА_1 умисно не з`являється до суду з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, так як, судове засідання призначене на 21.01.2020 року не відбулось про причині надходження до суду повідомлення про те, що останній перебуває на лікарняному, однак того ж дня ОСОБА_1 було повідомлено особі про підозру у вчинені кримінального правопорушення та о 19.30 год. внесено відповідні відомості до ЄРДР; судове засідання призначене на 11.02.2020 року не відбулось через хворобу ОСОБА_1 , однак 15.02.2020 року ОСОБА_1 перебував на цілодобовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, після чого 17.02.2020 року знову перебуває на лікарняному.
Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію ОСОБА_5 взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Враховуючи вище викладене та строки накладення адміністративного стягнення, суд розцінює надані суду заяви та клопотання як зловживання правом на подання до суду заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, а також спробами уникнути від адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185-8 ч. 1 КУпАП не є обов`язковою, і тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів, при цьому суд вважає, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП не порушені.
Суд також акцентує увагу на те, що в судовому засіданні, яке відбулося 20.12.2019 року ОСОБА_1 дав пояснення в присутності адвоката.
Розглянувши матеріали справи, прийнявши до уваги позиції сторін, суд дійшов висновку, що не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 185-8 ч. 1 КУпАП, підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення від 27.11.2019 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені всі необхідні данні та викладено обставини справи.
Витягом з наказу № 1067 о/с від 21.08.2019 року, згідно якого старшого лейтенанта поліції Гончарука Д.В. призначено на посаду заступника начальника слідчого відділення Балтського ВП ГУНП в Одеській області, звільнивши з посади слідчого цього відділення, 01.09.2019 року.
Процесуальним керівником прокурором Котовської місцевої прокуратури Ткачуком С.С. по кримінальному провадженню була надана письмова вказівка і отримання слідчим Гончаруком Д.В. цих вказівок письмово підтверджено 29.10.2019 року, про що свідчить особистий підпис слідчого на супроводжуючому листі.
У добовому чергуванні ОСОБА_1 перебував 30.10.2019 року, 03.11.2019 року, 09.11.2019 року, 14.11.2019 року, а 01.11.2019 року та 06.11.2019 року ОСОБА_1 перебував в слідчо-оперативній групі з 08.00 год. по 18.00 год., тобто не в добовому чергуванні, і тому суд вважає, що часу для виконання вимог письмової вказівки прокурора або часу для звернення до прокурора з клопотанням про продовження терміну виконання письмових вказівок у ОСОБА_1 була достатньо.
Крім того, ОСОБА_1 06.11.2019 року, перебуваючи в слідчо-оперативній групі з 08.00 год. по 18.00 год., доручив працівникам Балтського ВП ГУНП в Одеській області провести слідчі (розшукові) дії (перші три пункти письмової вказівки прокурора), в результаті чого ОСОБА_1 були надані матеріали результатів проведення вказаних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, доручати слідчому проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення.
Ч. 1 ст. 185-8 КУпАП передбачено, що невиконання посадовою особою законних вимог прокурора тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Зі змісту даної статті вбачається, що її суб`єктивним складом є невизначене законом коло посадових осіб. Тобто, в це коло попадають, у тому числі, і слідчі. З об`єктивної сторони передбачена відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора, які також конкретно не визначені, а тому суд вважає, що письмова вказівка прокурора процесуального керівника на виконання слідчим процесуальних дій є однією з форм його законної вимоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
В зазначеній нормі конкретно не визначено, яким законом і яка саме відповідальність передбачена, а тому суд вважає, що невиконання слідчим законних вимог прокурора у формі письмової вказівки охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-8 КУпАП.
Посилання захисника на дисциплінарну відповідальність, як таку, що визначає зміст відповідальності слідчого є помилковими. Оскільки на підставі змісту ст. 15 КУпАП, яка прямо визначає настання відповідальності за адміністративні правопорушення відповідно до видів відповідальності, що передбачені дисциплінарними статутами і іншими спеціальними положеннями про дисципліну. Отже, відповідальність за статутами будуть нести слідчі органів національної поліції, слідчі прокуратури. Але відповідальність за дисциплінарним статутом буде наступати не у всіх випадках, які містять склад адміністративного правопорушення. Ст. 15 КУпАП передбачає виключення із зазначеного правила стосовно невжиття заходів щодо окремої ухвали суду чи окремої постанови судді або подання прокурора, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави. Відповідно до вказаної норми ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Незважаючи на те, що ст. 15 КУпАП містить положення про особливу дію дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну щодо осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, це не дозволяє робити висновок про належність таких дій до дисциплінарного напряму відповідальності.
Дисциплінарна відповідальність слідчих настає у випадку порушення ними правил службово-трудової поведінки, встановлених як загальними, так і спеціальними нормативно-правовими актами, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Основними особливостями дисциплінарної відповідальності, які відокремлюють її від інших видів юридичної відповідальності, є те, що вона застосовується в межах службової підлеглості, а адміністративна відповідальність настає перед органами та посадовими особами, яким винний по службі не підлеглий.
ОСОБА_1 у період встановлений у письмовій вказівці, вимоги прокурора не виконані та у письмовій формі не надано відповіді про причини їх невиконання, а це є порушенням норм, передбачених ст. 2 КПК України, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
Ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про прокуратуру» визначено, що письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов`язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.
Оскільки слідчий знаходився у чергуваннях, також на його завантаженість зв`язаною з розслідуванням інших кримінальних проваджень можливо було б відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 185-8 ч. 1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, але враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винної, обставини, передбачені ст. ст. 34, 35 КУпАП, те, що слідчий ОСОБА_1 не визнає неправомірність своїх дій, в скоєному не розкаюється, не намагався вжити дії щодо усунення своїх неправомірних дій, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, у виді штрафу в мінімальному розмірі.
При накладенні адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини тощо.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору становить 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Керуючись ст. ст. 24, 33, 185-8, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до ст.. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 3001 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ