Дата документу Справа № 336/3904/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 33/807/644/20 Головуючий в 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/3904/20 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2020 року, в якій порушується питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2020 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420, 00 (чотириста двадцять) гривень.

Як зазначено в постанові, 10 липня 2020 року приблизно о 09:10 годин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ГАЗ 2705 14 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Бочарова біля будинку номер 16 у місті Запоріжжя, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд не дотримався вимог закону, оскільки фактично не встановив за яких обставин трапилась ДТП, не проаналізував докази у їх сукупності та не надав їм належної оцінки.

Зазначає, що суд не врахував те, що транспортний засіб «ЗАЗ 110307», здійснював обгін зліва від мого транспортного засобу «ГАЗ 2705» в межах дії дорожніх знаків 5.35.2 та 5.35.1 «пішохідний перехід», де заборонено обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 ПДР України. Крім того, в момент зіткнення транспортний засіб «ГАЗ 2705» знаходився праворуч, тобто був пріоритет в русі. Таким чином, ОСОБА_2 , не надав дорогу, порушив п.10.11 ПДР України.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду від 31.07.2020, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив поновити пропущений строк, скасувати постанову суду від 31.07.2020, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до матеріалів справи та постанови суду, ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції 31.07.2020, однак копія постанови не вручалась, повний текст рішення отримано лише 18.08.2020. За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положенням ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях тощо.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 421299 від 10.07.2020, ОСОБА_1 за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.07.2020, ставилось у провину порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.1).

На підставі вказаного протоколу, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за скоєння 10.07.2020 дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим з таким висновком судді погодитись неможливо з наступних підстав.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддя для встановлення фактичних обставин справи не вжив жодного заходу для встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надав оцінку та не врахував заперечення ОСОБА_1 на протокол, не викликав потерпілого, не залучив фахівця в галузі автотехніки для з`ясування усіх обставин справи, не призначив експертизи.

Таким чином, суддя взяв на себе функцію спеціаліста та прийняв рішення, яке не відповідає обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення та на Схемі місця ДТП, а також матеріалам справи, але не навів мотивів такого висновку.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП зазначив, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421299 від 10.07.2020, схемою ДТП, письмовими поясненнями водія та потерпілого, при цьому не надаючи оцінки вказаним доказам.

Згідно п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, з-поміж іншого, транспортних засобів.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.

Частиною 1 статті 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях тощо.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , пояснив що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», здійснював обгін зліва від його транспортного засобу «ГАЗ 2705» в межах дії дорожніх знаків 5.35.2 та 5.35.1 «пішохідний перехід», де заборонено обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 ПДР України. Зупинившись перед пішохідним переходом, що повернути на ліво, ОСОБА_1 заздалегідь ввімкнув покажчик лівого повороту. Крім того, в момент зіткнення транспортний засіб «ГАЗ 2705» знаходився праворуч, тобто був пріоритет в русі. Таким чином, саме ОСОБА_2 , не надав дорогу, порушив п.10.11 ПДР України.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , наданих під час апеляційного розгляду, він рухався зі швидкістю менше 30 км/год., коли транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 зупинився, він почав його обгін, після цього водій ОСОБА_1 ввімкнув покажчик повороту і почав повертати. ОСОБА_2 намагався уникнути зіткнення, однак не вдалося. Вважає, що заздалегідь ввімкнений покажчик повороту міг перешкодити виникненню ДТП.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в даній дорожній ситуації та механічні пошкодження виявлені та зафіксовані на Схемі ДТП. Дійсно, поза увагою суду залишились дані щодо конкретної ділянки дороги та черговості і правильності проїзду на даній ділянці, і в подальшому розташування транспортних засобів на проїзній ділянці дороги.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції не мав достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки ті докази, на які послався суд першої інстанції не дають підстав стверджувати, що таке рішення є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суддя суду першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи, зазначивши лише наявні матеріали у справі про адміністративне правопорушення, при цьому не надавши їм належної оцінки. У зв`язку з чим, суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах дані, безперечно не доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому потребували залучення фахівця в галузі автотехніки для з`ясування усіх обставин справи.

Отже, суддею порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, тому такі порушення суттєво вплинули на прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Підсумовуючи сукупність доказів, вважаю, що достатніх даних для визнання винуватим ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП до матеріалів справи не надано, тому апеляційний суд вважає необхідним постанову судді скасувати через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права і провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас