П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 липня 2020 року о 16 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом «Peugeot Boxer» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Миру, 9 в м. Києві, при перестроюванні не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , на яку він мав намір перестроїтись. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 ПДР України.

У судові засідання 21.08.2020 року, 22.09.2020 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи повідомлений про день час та місце, не з`явився. Однак на адресу суду від останнього надійшло клопотання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення за підсудністю до суду за місцем його проживання, а саме Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Ознайомившись із клопотанням, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні останнього виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до протоколу правопорушення було вчинене за адресою: м. Київ, пр-т. Миру, 9, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Тобто, направлення справи про адміністративне правопорушення за підсудністю в інший суд не є обов`язком суду.

Отже, клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю за місцем проживання ОСОБА_1 до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області розцінює як спробу уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні останнього.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 15 липня 2020 року о 16 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом ««BMW» д.н.з. НОМЕР_2 по пр. Миру, 9 в м. Києві, рухався у своїй смузі руху перед світлофором, раптово почав перестроюватись автомобіль «Peugeot Boxer» д.н.з. НОМЕР_1 в його смугу руху, не переконавшись, що це буде безпечно, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, а саме, письмові пояснення учасників ДТП, врахувавши розміщення транспортних засобів в момент ДТП, та механічні пошкодження, які отримали автомобілі, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 122588 від 15 липня 2020 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 124, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Роз`яснюється, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: