Справа № 214/4818/20
3/214/2308/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання Єременко К.С., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бугрій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА №654905 від 04 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 04 липня 2020 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 , знаходився в під`їзду №3 буд.7 по вул. Бикова в м. Кривому Розі, тобто в громадському місці, без вдягненого засобу індивідуального захисту (захисної маски), чим порушив вимоги п.3.1 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року та ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Факт правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АЕ 00113, НОМЕР_2 .

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, суду пояснив, що того дня він гуляв по парку. Раптово до нього підійшов невідомий чоловік, який поводив себе незрозуміло по відношенню до нього та викликав поліцію. Жодних порушень карантину він не допускав. Складання працівниками поліції у відношенні нього протоколу вважає безпідставним. Крім того, підтримав доводи, наведені ним в письмових поясненнях, в яких зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення вже після його складання та врученні копії, поліцейськими зроблено дописки, які впливають на фактичні дані справи (дописано «До протоколу додаються: пояснення свідка», відібрані у невідомої особи після складання протоколу). Відтак, на момент начебто виявлення правопорушення обсяг доказів по справі обмежувався виключно рапортом. Фактично направлений до суду на розгляд протокол є сфальсифікованим та не може вважатись допустимим доказом. Позаяк, протокол за змістом не відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, у долучених до протоколу рапорті та поясненнях свідка дата та час начебто вчинення ним правопорушення не згадуються. Надані працівниками поліції фрагменти відеозаписів не містять інформації, яка б мала доказове значення, та за часом фіксації здійснені після складання протоколу. На підставі зазначеного просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Захисник адвокат Бугрій В.М. підтримав позицію ОСОБА_1 та наполягав на закритті провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, наявність якого не доведена жодними доказами.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши письмові докази, проаналізувавши їх в сукупності, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3 наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211, зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, дію карантину продовжено на всій території України згідно з Постановою КМУ № 392 від 20 травня 2020 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя установлено карантин згідно з Постановою КМУ № 392 від 20 травня 2020 року. Будь-які обмеження чи заборони в ній не визначені. Такі обмеження встановлені рішеннями органів місцевого самоврядування.

Слід також зазначити, що норма ст.44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, рішення органу місцевого самоврядування, якими встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №654905 від 04 липня 2020 року, ОСОБА_1 04 липня 2020 року о 00 год. 10 хв. знаходився в під`їзду №3 буд.7 по вул. Бикова в м. Кривому Розі, тобто в громадському місці, без вдягненого засобу індивідуального захисту (захисної маски).

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Співставленням протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №654905 від 04 липня 2020 року з копією протоколу, яка була вручена поліцейськими ОСОБА_1 , встановлено, що вони містять істотні розбіжності в тексті: «до протоколу додаються: рапорт», в той час як в протоколі, що надійшов до суду, зазначено «до протоколу додаються: рапорт, письмові пояснення свідка». Якого саме свідка не деталізовано, як і відомості про свідка у відповідній графі протоколу не зазначено, хоча інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення начебто було вчинено в громадському місці.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , немає жодних відомостей про те, які конкретно підзаконні акти, рішення органів місцевого самоврядування, прийняті на виконання Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року, він порушив. Посилання в протоколі на п.3.1 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року та ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є загальними.

За таких обставин суд відхиляє протокол про адміністративне правопорушення як доказ вини ОСОБА_1 , вважаючи його недопустимим доказом.

Рапорт інспектора поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за відсутності інших доказів, які б підтверджували викладені в ньому обставини. Більше того, такий рапорт складений зацікавленою особою у розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. До того ж, обставини, зазначені в рапорті, мали місце 03 липня 2020 року, в той час як ОСОБА_1 у провину ставиться вчинення правопорушення 04 липня 2020 року.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 суд вважає неналежним доказом, оскільки зазначені в ньому обставини мали місце 03 липня 2020 року за участю особи, яка з огляду на викладені в поясненнях факти, не має нічого спільного з ОСОБА_1 .

Надані Полком ПП на запит суду фрагменти відеозаписів не містять в собі жодної інформації, яка б стосувалась предмету доказування по справі та доводила винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили наявність в діях останнього ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положенням п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 443 КУпАП, а отже, приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.401 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 443, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко