ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 серпня 2020 рокуСправа №: 695/99/20
Номер провадження 3-в/695/4/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 , адвоката Бруса Сергія Миколайовича про перегляд постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2020 року у справі за №695/99/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 та ст.. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Брус С.М. звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2020 року у справі за №695/99/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 та ст.. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами, та скасувати вказану постанову закривши провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 та ст.. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскільки не отримував судових повісток , а його підписи на відповідних повідомленнях про вручення поштового відправлення були підроблені працівниками ПАТ «Укрпошта» у зв`язку із чим він звернувся до поліції та в єдиному реєстрі досудових розслідувань відкрито кримінальне провадження №000017 за ч. 1 ст. 358 КК України.

Оскільки інформація про підроблення підпису стала відома ОСОБА_1 лише після ухвалення постанови Черкаським апеляційним судом, тому, на думку заявника, дана обставина є нововиявленою та позбавила можливості ОСОБА_1 брати участь в розгляді матеріалів справи, подавати свої доводи та заперечення, що вплинула на справедливий та усесторонній розгляд справи.

Так судом не враховано, що належним чином ОСОБА_1 під час складення матеріалів про адміністративні правопорушення його права не роз`яснені, огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням прибору Драгер на місці, працівником поліції пройти не пропонувалося, а час протягом якого особа була оглянута на стан сп`яніння перевищує три години, які визначені нормами чинного законодавства.

Окрім того огляд на стан сп`яніння проводився черговою медичною сестрою, а не лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Суддя, дослідивши заяву, матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного висновку.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

12 червня 2020 року постановою Черкаського апеляційного суду залишено без змін зазначену вище постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Заявник вказує, що про наявність повідомлення про вручення судової повістки з підробленим підписом ОСОБА_1 заявник дізнався лише 24.03.2020 року та зважаючи на істотність допущених під час винесення постанови порушень він був позбавлений належного права на захист, а тому наполягає на перегляді постанови за нововиявленими обставинами.

Разом із тим суддя враховує, що перегляд вказаної постанови в суді апеляційної інстанції здійснювався за участю захисника Злидара Е.А., адвоката Бруса С.М.

Зазначені у заяві про перегляд матеріалів справи за нововиявленими обставинами доводи стосовно огляду ОСОБА_1 черговою медичною сестрою та понад три години після вчинення правопорушення були вказані у апеляційній скарзі та судом апеляційної інстанції їм була надана відповідна оцінка.

Окрім того, наявність кримінального провадження не може давати підстав для переконання про те, що було дійсно вчинене кримінальне правопорушення, адже обставини його вчинення, як і факт такого ще необхідно встановити та довести у порядку визначеному нормами КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП. які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, ст. 294 КУпАП передбачає можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 та його захисником, адвокатом Брусом С.М., шляхом подання апеляційної скарги на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Постановою Черкаського апеляційного суду відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, національними судами України виконано положення ст. 13 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод" щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу: про закриття справи.

За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 284 КУпАП. в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про повернення заяви про перегляд постанови суду у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року N 2- рп/2015. положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд приходить обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі "Васильєв проти України" (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року (заява N 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder V. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначені порядок і право осіб на перегляд постанови у справі про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, навіть у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (М 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Суд також вважає, що посилання на рішення ЄСПЛ в аспекті заявленого ним питання про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами є не обгрунтованими, оскільки рішення ЄСПЛ у справах "Швидка проти України" здебільше регулюють такі інституційні питання як доступ до апеляційного суду, несправедливість провадження і відсутність права на оскарження.

Враховуючи викладене, постанова суду не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

За таких обставин підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами із застосуванням аналогії закону чи аналогії права не вбачається.

У зв`язку з цим, суддя приходить до переконання про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП. Враховуючи викладене, заява про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_1 , адвоката Бруса Сергія Миколайовича про перегляд постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2020 року у справі за №695/99/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 та ст.. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами повернути адвокату Брусу Сергію Миколайовичу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Середа Л.В.