Справа № 263/1251/20
Провадження № 3/263/792/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Єлізавета Сергіївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є фізичною особою-підприємцем «Опара», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 23 січня 2020 року о 14 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ VIDA», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним і не спричинить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «FORD Escort», державний номерний знак НОМЕР_2 , який стояв, під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.9 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що 23 січня 2020 року, приблизно о 14-00 годині, він їхав на автомобілі «ЗАЗ VIDA», державний номерний знак НОМЕР_1 , до клієнта, з проспекту Миру звернув на вулицю Архітектора Нільсена, та здійснив зупинку для того, щоб підібрати клієнта. Зазначив, що він прийняв ліву сторону, задньою частиною автомобіля до проспекту Миру, переконався у безпеці та почав здавати назад із увімкнутим аварійним сигналом. Місця для розвороту було метрів п`ять, коли почав повертати, почув скрегіт металу. Коли він побачив автомобіль «Форд», не зрозумів, чому вказаний автомобіль рухався у даній ситуації.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 23 січня 2020 року, приблизно о 14-00 годині, він повертав з проспекту Мира на вулицю Архітектора Нільсена, побачив біля ТЦ «Мегатоп» припаркований автомобіль «ЗАЗ VIDA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкнутим аварійним сигналом, у який сідав клієнт. Після чого, автомобіль почах рух, а він їхав позаду та шукав парковочне місце, побачивши, що автомобіль зупинився і почав рух заднім ходом, без увімкнутого аварійного сигналу, він зупинився. При виконанні маневру він бачив, що автомобіль майже проїхав повз, але викрутивши кермо, під гострий кут, здійснив наїзд на його автомобіль. Можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди з його боку не було.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 10.9 ПДР України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.5 ПДР України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За змістом п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Суворе дотримання водієм правил дорожнього руху є основою створення безпечних умов руху цього транспортного засобу. Саме на водія покладається відповідальність, яка зобов`язує його контролювати дорожню обстановку.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 січня 2020 року серії БД № 409859; схемою місця ДТП, фототаблицею; поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, необхідно дійти висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Про наявність порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 вказують схема місця ДТП, а також покази ОСОБА_2 , які у своїй сукупності узгоджуються із встановленими судом обставинами.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини, оскільки вони спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та схемою до протоколу огляду місця події від 23 січня 2020 року.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 124, 252, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Є.С.Ікорська