Справа № 567/998/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Острозьким МВ УМВС України в Рівненській області 31.07.2012

за ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив

31.07.2020 близько 18:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнав. Заперечив, що висловлювався в адресу матері нецензурною лайкою та чинив щодо неї психологічний тиск. Вважає обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення такими, що не відповідають дійсності.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 31.07.2020 близько 18:30 год. та 04.09.2020 близько 04:00 год. ОСОБА_1 вчинив з нею сварки, в ході яких ображав її нецензурними словами, шарпав за одяг, кричав та чинив психологічний тиск.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 31.07.2020 близько 18:30 год. він вийшов на вулицю та побачив, що ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю матір`ю, кричав на неї та нападав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час сварки 31.07.2020 ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, чим умисно вчинив дії психологічного характеру по відношенню до неї.

Положеннями ч.2 ст.1732 КУпАП, передбачено відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно довідки Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, постанови Острозького районного суду від 21.08.2019 вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності: 21.08.2020 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 01.05.2020 за ст.182, ч.2 ст.178, ч.2 ст.175-1 КУпАП, 31.07.2020 - ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується негативно, за віком та станом здоров`я є працездатною особою, раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, при альтернативі стягнень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Також, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що 04.09.2020 близько 04:00 год. він, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою.

Водночас, крім пояснень учасників справи по даному факту, які є взаємнопротилежними за змістом, інших доказів фактичних обставин даного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи не міститься.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що за відсутності інших доказів, єдиними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення.

За таких умов, суд вважає, що використання як джерела доказу протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП за наявності заперечень ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недостатнім.

Частиною 3 статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, статею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п.39 рішення у справі Лучанінова проти України від 09.06.2011 року).

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), серед іншого зазначено, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, за результатами розгляду справи не встановлено події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП за фактом подій, що мали місце 04.09.2020, за відсутності достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановив:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком п`ятдесят годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за фактом подій, що мали місце 04.09.2020, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.