Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року

м. Шаргород

справа №152/964/20

провадження №3/152/505/20

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РС УДМС України в Вінницькій області 23.11.2013, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 20.08.2020 о 15 годині перебував у приміщенні залізничного вокзалу станції Жмеринка без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушив вимоги постанови КМ України №211 від 11.03.2020 зі змінами від 22.07.2020 №641.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 повторно на виклик суду не з`явився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить зворотне повідомлення про вручення йому судових повісток (а.с.10, 13). Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у п.41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам…

ОСОБА_1 не виконує процесуальні обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про розгляд справи у суді, на виклики не з`являється. Отже причини неявки ОСОБА_1 суддя визнає неповажними і розцінює як спробу до затягування судового розгляду з метою уникнення відповідальності у зв`язку з обмеженими строками притягнення до адміністративної відповідальності та розгляду справи, передбаченими ст.ст.38, 277 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП щодо необов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі наявних у справі матеріалів.

ВинуватістьОСОБА_1 доведена доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 723996 від 20.08.2020 (а.с.1), рапортом чергового інспектора Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 20.08.2020 (а.с. 2), письмовими поясненнями правопорушника ОСОБА_1 від 20.08.2020 (а.с.3), фотофіксацією вчиненого правопорушення (а.с.6).

Вказані докази суддею приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, відповідно до ст.280 КУпАП, зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Вимогами ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факту порушення правил щодо карантину людей ОСОБА_1 не заперечував, дії працівників поліції не оскаржував.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , викладених ним у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 723996 від 20.08.2020 вбачається, що по суті порушення останній пояснив: «був без маски на залізничному вокзалі у безкоштовному залі очікування станції Жмеринка (а.с.1).

Аналогічні пояснення викладені правопорушником ОСОБА_1 власноручно на окремому аркуші 20.08.2020 (а.с.3).

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суддю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, тобтопорушення правил щодо карантину людей, винуватість його доведена і він повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 44-3 КпАП України.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність не встановлено.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає.

Підстав звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності не встановлено.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 268, 283, 284, 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Суддя: Т.О. Соколовська