Справа № 347/1589/20
Провадження № 33/4808/474/20
Категорія ч. 2 ст. 184 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши її апеляційну скаргу на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накладено стягнення - 1700 грн штрафу, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушила передбачені законодавством обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей повторно протягом року.

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 неналежно виховувала свого неповнолітнього сина.

Суддя суду першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що категорично не погоджується з постановою. Пояснює, що ніколи не ухилялася і не ухиляється від своїх обов`язків. Вона з чоловіком ОСОБА_2 завжди намагалися і намагаються створити належні умови життя, навчання та виховання їхнього прийомного сина ОСОБА_3 . А також допомагають йому розвивати природні здібності, поважають його гідність, завжди ставляться з розумінням до його потреб. Допомагають йому подолати труднощі у спілкуванні з друзями та однокласниками. Вчать його любити, поважати і цінувати інших людей. Стараються підвищити його самооцінку. Зазначає, що не змогла з`явитися в судове засідання у зв`язку з погіршенням стану чоловіка. Оскільки за день до судового засідання дитина конфліктувала, у чоловіка був серцевий напад, який тривав два дні. Дитина важка, конфліктна, не керована, не піддається вихованню, тому вони звернулися за допомогою до поліції. Так як дитина неповнолітня і не притягується до відповідальності, протокол складають на прийомних батьків. Вказує, що все вказане у протоколі не відповідає дійсності.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якій роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 заперечувала обставини, викладені у протоколі, просила скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Також, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 2 ст. 184 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Як вбачається із матеріалів справи та слідує зі змісту постанови судді, винесеної за результатами її розгляду, суддею суду першої інстанції належним чином не з`ясовано обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2020 року серії ВАБ 262462 (а.с. 1) ОСОБА_1 02 вересня 2020 року в с. Хімчин Косівського району неналежно виховувала свого неповнолітного сина. Цим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

До протоколу на підтвердження викладених у ньому обставин правопорушення долучено пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 02 вересня 2020 року (а.с. 2) зазначила, що 02 вересня 2020 року близко 13 год. у неї з її прийомним сином виникло непорозуміння, в ході якого він виражався в її стронону нецензурними словами та не хотів її слухати. Вона старається належно його виховувати, однак між ними постійно непорозуміння, він іде в невідомову напрямку і її не повідомляє, повертається пізно. Навіть був один випадок, що її прийомний син прийшов в нетверезому стані, хоча вона забороняє.

ОСОБА_3 згідно з письмовими поясненнями від 02 вересня 2020 року (а.с. 3) надав такі показання. 02 вересня 2020 року о 13 годині між ним та його прийомною матір`ю ОСОБА_1 виникло словесне непорозуміння, в ході якого він з матір`ю сварився, виражався нецензурними словами, не хотів слухати батьків. В даній сім`ї він проживає з 2013 року. Свої вчинки пояснити не може. В подальшому такого більше не повториться.

В той час, диспозиція ч. 2 ст. 184 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно, обвинувачення у тій формі, що викладено в протоколі не може утворювати склад адміністративного правопорушення, в якому ОСОБА_1 обвинувачується.

Суть зазначеного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у частині статті КУпАП, за якою складено протокол.

В протоколі не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч. 2 ст. 184 КУпАП, не викладено даних про те, яким чином ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , від виконання яких саме з цих передбачених законодавством обов`язків вона ухилилася, та обставин щодо вчинення повторно таких дій протягом року після накладення адміністративного стягнення (інформації про вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення).

Дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Вважаю, що суд першої інстанції, встановлюючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином не оцінив сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, та дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Доходжу висновку, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції прийняв рішення на підставі обвинувачення, яке є неконкретним, та вийшов за його межі.

За відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у відповідності їх з діяннями, які викладені у диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП, та повторності, з огляду на долучені до протоколу докази, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення.

Так, відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Аналізуючи зміст обставин, які ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом, фактичні дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що відсутні достатні дані, які б поза всяким розумним сумнівом доводили ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, а тому доходжу висновку про відсутність в її діях події і складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Статтею 294 КУпАП визначено повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційних скарг у справах про адміністративні правопорушення, а саме: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП, - не сплачується.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло