ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3-зв/753/16/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цимбал Ірини Костянтинівни,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться справа про притягнення ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Цимбал Ірину Костянтинівну (далі - суддя Цимбал І.К.)

28.09.2020 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 , у якій вона, зокрема, заявила відвід Цимбал І.К. не як судді, а як фізичній особі, посилаючись при цьому на незаконність утворення та діяльності Дарницького районного суду міста Києва. Вказуючи, що суд не був утворений у законний спосіб, який визначено Конституцією України та Указом Президента України «Про внесення змін до мережі та кількісного складу суддів місцевих судів» від 18.10.2001 № 990/2001, та не має статусу органу державної влади, заявник вважає, що Цимбал І.К. не має повноважень судді.

Оскільки ОСОБА_1 розцінює її виклики до суду як акти тероризму, суддя визнав за можливе розглянути дану заяву за її відсутності та дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід з таких підстав.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом визначені і у статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Згідно зі статтею 221 КпАП України судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема статтею 44-3 цього Кодексу.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ураховуючи викладене, а також вимоги статті 9 Конституції України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суд вважає, розгляд заяви про відвід (самовідвід) судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, незважаючи на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Оскільки діючим КпАП України не передбачено норм щодо відводу чи самовідводу судді, суд вбачає підстави для застосування аналогії права, а саме норм Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 75 цього Кодексу встановлений перелік підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Серед таких підстав законодавець зазначає, зокрема, особисту заінтересованість вказаних осіб або їх близьких родичів чи членів сім`ї в результатах провадження або існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас з описаних у заяві про відвід обставин не вбачається заінтересованості, необ`єктивності або упередженості судді Цимбал І.К., а доводи ОСОБА_1 про неконституційність утворення та діяльності Дарницького районного суду міста Києва ґрунтуються на її власному тлумаченні нормативно-правових актів, щоне може бути підставою для відводу.

За положеннями статті 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Отже встановити неконституційність утворення суду може лише Конституційний Суд України, проте такого рішення ним не приймалося.

Керуючись статтями 9, 55 Конституції України, статями 2, 7, 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статтями 1, 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», статтями 75, 80, 81 Кримінального процесуального Кодексу України,суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Цимбал Ірини Костянтинівни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: