Справа №449/890/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 м. Перемишляни

28.09.2020 року , суддя Перемишлянського районного суду Львівської області Гуняк Олександра Ярославівна розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Служби у справах дітей Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого, -

ч. 5 ст.184 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 06.08.2020 р., не виконав рішення органу опіки та піклування Бібрської міської ради (розпорядження міського голови №172 від 10.06.2020 р.). Не повернув дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері у зазначений час, оскільки перебував на відпочинку разом із дитиною в м.Одеса.

В призначене судове засідання, ОСОБА_1 з`явився та пояснив, що він повідомив в телефонному режимі свою колишню дружину - ОСОБА_3 , про те, що він везе сина на море. Додатково зазначив, що в попередній усній домовленості в червні та в день виїзду, між ним та ОСОБА_3 , було попередньо домовлено, що ОСОБА_3 , не буде заперечувати щодо їхнього відпочинку з сином. Звернув увагу, що жодного умислу щодо невиконання рішення органу опіки та піклування Бібрської міської ради, у нього не було. Чому в подальшому, його колишня дружина зателефонувала в поліцію, йому невідомо.

Дослідивши матеріалами справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.184КУпАП має бути встановлено невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.184КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Слід зазначити, що Розпорядженням міського голови Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області №172 від 10.06.2020 р. визначено наступний спосіб участі батька, ОСОБА_1 у вихованні дитини: у 1 і 3 тиждень місяця з 19 год. 00 хв п`ятниці до 19 год. 00 хв. неділі; у 2 і 4 четвер місяця з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у наступний день після дня народження дитини, а саме: 7 травня з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; спілкування батька з дитиною може відбуватися за адресою: АДРЕСА_1 , або на його розсуд в іншому місці.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" , на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні, ОСОБА_1 , були надані послідовні та логічні пояснення і докази, що не викликають сумнів щодо їх достовірності, а саме в тому, що батько діяв в інтересах дитини, його дії були спрямовані на збереження здоров`я дитини, розвитку її емоційного і інтелектуального багажу та світогляду.

Як вбачається із санкції ч.5 ст.184 КУпАП невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного впливу.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Слід зазначити, що судова дискреція (судовий розсуд) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням..

У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді вказаної адміністративної справи судом було враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, місце та час вчинення правопорушення, зокрема, обставини при яких було вчинено діяння, наслідки, які були спричинені вказаним правопорушенням, ту обставину, що він усвідомив протиправність своєї поведінки та є підстави вважати, що в подальшому не буде скоювати правопорушень, відсутність спричиненої шкоди та обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а тому суд вважає вчинене правопорушення малозначним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення ч.5 ст.184 КУпАП , однак будь-яких негативних наслідків від його дій не настало, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним, внаслідок чого відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а справа відносно нього відповідно до положень ч.2 ст.284 КУпАП закриттю, з оголошенням усного зауваження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 184, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.5 ст.184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Гуняк Олександра Ярославівна