Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/151/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Іващенка О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживаючого по АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 25.02.2020 року о 02 год. 42 хв. по вул. Київській у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.02.2020 року, у якому зазначені обставини, встановлені судом (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а.с.4, 5); відеозаписом події, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та відмову ОСОБА_1 у присутності двох свідків на пропозицію поліцейських пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому ст.266 КУпАП та законодавством порядку (а.с.6).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та скасувати її як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення від 25.02.2020, який було складено стосовно нього працівником поліції, на підставі якого порушено справу та розглянуто судом - не відповідає фактичним обставинам події та не відповідає вимогам Закону. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, зазначаючи про порушення працівниками поліції його прав. Крім того, йому не було надано протокол про адміністративне правопорушення, хоча у нього вилучили посвідчення водія, а взамін нічого не надали. Вказує, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропустив з поважних причин, оскільки 13.03.2020 ним було отримано постанову, після чого він звернувся до Кропивницького місцевого центру з надання мені безоплатної вторинної правової допомоги, для допомоги в оскарженні постанови, з якою не згоден. Йому було роз`яснено, що він має надати довідку з пенсійного фонду та податкової інспекції і лише тоді буде призначено адвоката, але 19.03.2020 у нього стався мікроінсульт і йому було викликано автомобіль швидкої медичної допомоги (медична довідка додається), але в зв`язку з відсутністю у нього коштів, вимушений був відмовитись від госпіталізації та перебував вдома. В подальшому, як його стан здоров`я покращився, він відніс довідки і 26.03.2020 Кропивницьким місцевим центром з надання БВПД призначено адвоката (копія доручення додається), для надання йому правової допомоги та складення процесуальних документів. Зважаючи на істотність порушень допущених під час винесення судом постанови по справі про адміністративне правопорушення, вважає, що постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи, а строк пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та висновок захисника, які підтримали апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та захисник Іващенко О.П. підтримали подане клопотання частково, а саме в частині повторного допиту свідка ОСОБА_4

13.03.2020 року ОСОБА_1 отримав постанову по справі в суді першої інстанції, однак 19.03.2020 у нього стався мікроінсульт і йому було викликано автомобіль швидкої медичної допомоги, згідно медичної довідки (а.с.31), але в зв`язку з відсутністю у нього коштів, вимушений був відмовитись від госпіталізації та перебував вдома. В подальшому, як його стан здоров`я покращився, він 26.03.2020 звернувся до Кропивницького місцевого центру з надання БВПД та йому призначено адвоката, згідно копії доручення (а.с.32), для надання йому правової допомоги й складення апеляційної скарги,тому виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне прийняти подану апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Ч.1 ст.130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 25.02.2020 року, о 02 год. 42 хв. по вул. Київській у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1).

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4,5); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, а отже судове рішення постановлено з дотриманням вимог закону.

Допитаний в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, пояснивши, що 25.02.2020 року близько 02 год. 45 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Київській у м. Кропивницькому. У цей час він був незаконно зупинений працівниками поліції, які повідомили, що ним було порушено Правила дорожнього руху, а саме при здійсненні маневру не ввімкнено покажчик повороту, з чим він категорично не погоджувався, вимагаючи надати доказ цього, який від працівників поліції так і не отримав. У подальшому він на вимогу працівників поліції показав свої документи, які були вихоплені останніми з його рук. Крім того на місце події приїхало ще 3-4 екіпажі патрульних поліцейських, та він почув як один з них зателефонував комусь та попросив доставити до місця події «своїх понятих». Зазначив, що на нього тиснули працівники поліції, однак він пояснював, що не відмовляється пройти огляд для визначення стану сп`яніння, проте після того, як йому працівники поліції нададуть відео правопорушення, за яке його зупинили. У зв`язку з незаконними діями працівників поліції, які крім того виражалися в його сторону ненормативною лексикою, він відмовився на їх пропозицію у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, після чого щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому зазначив, що наркотичні засоби він не вживає та у стані наркотичного сп`яніння він не був.

Допитана в апеляційній інстанції свідок ОСОБА_4 пояснила, що 25.02.2020 року вона перебувала разом з ОСОБА_1 в автомобілі НОМЕР_1 , коли зупинили їх працівники поліції та надала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 . Зазначила, що ні вона ні ОСОБА_1 в той день наркотичні засоби та алкогольні напої не вживали. При складані протоколу про адміністративні правопорушення були присутні двоє свідків.

Однак, дані відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, з достовірністю вказують факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на предмет перебування в стані наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

Крім того, апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, оскільки вона є зацікавленою особою у позитивному розгляді справи, а тому апеляційний суд розцінює її пояснення такими, що надані з метою допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , які зводяться до того, що суд обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, є непереконливими.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 25.02.2020 року складений уповноваженою на те особою, без істотних порушень вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, зокрема, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не викликають жодних сумнівів у їх достовірності і письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941, а їх зміст узгоджується з фактичними обставинами правопорушення, наведеними у протоколі та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 25.02.2020 року о 02 годині 42 хвилин відмовився на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, твердження апелянта про відсутність законних підстав для зупинки працівниками поліції автомобіля, є безпідставними, оскільки, як вбачається із відеоматеріалів, працівником поліції зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст.35 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, а саме не ввімкнення під час виконання маневру покажчику повороту.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував у визначеному законом порядку.

При цьому наведене працівниками поліції порушення Правил дорожнього руху не є об`єктом розгляду у вказаному провадженні та не може бути оцінено апеляційним судом, а вказує лише на підставу зупинки автомобіля.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено, а цитування положень КУпАП та Інструкції не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 25.02.2020 реалізував своє право володіти та керувати, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову районного суду без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2020 року щодо нього - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко