Дата документу Справа № 335/5700/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/5700/20 Головуючий в 1 інст. Крамаренко І.А.
Провадження №33/807/598/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника- адвоката Рогозіна О.В. розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 24.06.2020 о 02:57 год. водій ОСОБА_1 , в м. Запоріжжя на перехресті вул. Лермонтова та Прибережної магістралі, передав право керування транспортного засобу ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який керував ТЗ у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законодавством порядку та підтверджується тестом здійсненим за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820. Чим порушив п. 2.9 (г) ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1

звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанову суду вважають такою, що суперечить діючому законодавству та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з наступним. Так, станом на дату винесення оскаржуваного рішення, «передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння», не містять посилання на обов`язкові ознаки складу правопорушення і не дають підстав для кваліфікації дій за ч. 1 ст.130 КУпАП. Щодо обставин події апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не передавав право керування ОСОБА_2 , що підтверджується показами останнього та на якого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Також судом не було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , та інших свідків про що наполягав ОСОБА_1 в суді першої інстанції. Крім того, суд не звернув уваги на наявність технічного паспорту, який виписаний на ОСОБА_4 та на договір купівлі-продажу автомобіля, власником якого є ОСОБА_2 який і здійснював керування авто. У порушення вимог Інструкції N 1026 від 18.12.2018 р. у протоколі не зазначено інформації щодо здійснення відео фіксації, не зазначено про інвентарний та номенклатурний номери відео реєстратора, не зазначено про долучення документів з чіткою назвою, кількості їх аркушів, також протокол містить скорочення, що не припустимо. Просить скасувати постанову судді від 23.07.2020 р., та закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Рогозіна О.В. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зі змісту статті 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 виконані не були.

Так, визнавши виним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції виходив з того, що його вина у цьому підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360498 від 24.06.2020 р., протоколом серії ДПР18 № 104961 від 24.06.2020 р., довідкою адмінпрактики, рапортом працівника поліції від 24.06.2020 р., архівом правопорушень, відеозаписом.

Однак, з таким висновком місцевого суду апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що не є ні власником, ні володільцем автівки, керував автомобілем за власною волею ОСОБА_2 , який після зупинки автомобіля працівниками поліції втік, а він намагаючись захистити ОСОБА_2 повідомив не вірну інформацію щодо приналежності йому транспортного засобу.

Більш того, за відомостями відео фіксації, окрім зазначення ОСОБА_1 про приналежність йому транспортного засобу, останній вказував і про особисте керування ним, що не відповідає дійсності та спростовується встановленими судом обставинами у даній справі та фактичними обставинами, встановленими постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності від 4 серпня 2020 року за керування при цих самих обставинах цим же транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.2. ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Зі змісту ч. 1ст. 130 КУпАП вбачається, що зокрема передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Проте, жодних об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 є дійсним власником транспортного засобу чи володів правом користування даним транспортним засобом, а отже і особою, яка могла розпоряджатися шляхом передачі права керування іншому водію, а саме ОСОБА_2 , а так само і самого факту передачі керування транспортного засобу особі - матеріали справи не містять.

Натомість, посилання ОСОБА_1 , що власником автомобіля є саме ОСОБА_2 і він особисто керував автівкою за власною волею суд не може не взяти до уваги з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що того дня він їхав на своєму автомобілі «ЗАЗ» 1102» д.н. НОМЕР_1 , поруч на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , який не передавав йому транспортний засіб для керування, він сам і є власником автомобіля та прийняв рішення про самостійне керування транспортним засобом, оскільки випив менше спиртних напоїв. Після зупинки транспортного засобу він перелякався та втік.

Як вбачається із протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 в графі належність транспортного засобу «ЗАЗ» 1102» д.н. НОМЕР_1 значиться гр. ОСОБА_4 (а.с. 1), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в якому також зазначено ОСОБА_4 , як власника вищезазначеної автівки.

Згідно довіреності від 03.03.2012 р. гр. ОСОБА_4 уповноважила гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 представляти її інтереси з усіх питань, пов`язаних із експлуатацією та розпорядженням від її імені (продати, обміняти та інше) належного їй на праві власності автомобіля «ЗАЗ» 1102» д.н. НОМЕР_1 .

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 03.01.2019 р. гр. ОСОБА_5 продав гр. ОСОБА_2 транспортний засіб «ЗАЗ» 1102» д.н. НОМЕР_1 (а.с. 19), про що також свідчить передача документів на автомобіль, страхові поліси від 12.11.2019 р. та 18.03.2019 р.

Отже, сукупність наведених обставин не надають суду підстав впевнено стверджувати про приналежність даного транспортного засобу «ЗАЗ» 1102» д.н. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 чи наявності права володіння та передачу останнім права на керування даним транспортним засобом ОСОБА_2 .

Отже, досліджені у судовому засіданні докази не здатні спростувати доводи ОСОБА_1 про події, за яких було відносно нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надані до протоколу докази не засвідчують фактупередачі ОСОБА_1 керування транспортним засобом іншому водію.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вимагає задоволення апеляційного скарги та скасування постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник