ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/713/20 Номер провадження 33/814/577/20Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, фізична особа підприємець,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 квітня 2020 року близько 11 год. керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , на кладовищі поблизу вул. Нахімова в с. Черевані Глобинського району Полтавської області з ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому наголошує на відсутності доказів вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заперечує факт керування транспортним засобом, у зв`язку з чим вважає протиправними вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає недопустимим доказом наданий поліцейським відеозапис події.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не було задоволене його клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , яка була очевидцем подій.

Стверджує про упередженість працівника поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника на підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував свою відмову під проходження огляду на стан сп`яніння, але стверджував, що після зупинки автомобіля не мав наміру ним керувати, оскільки в подальшому за кермом повинна була бути свідок ОСОБА_2 , тому і не вважав за потрібне проходити огляд на стан сп`яніння.

Приписами п.2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про недопустимість цього протоколу як доказу, чи про упередженість працівника поліції ОСОБА_3 , який його склав, матеріали не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння в даному випадку не спростовують висновків судді про його винуватість у відмові від проходження відповідного огляду.

Допитана в засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2 пояснила, що 25 квітня 2020 року близько 11 год. перебувала на кладовищі. В цей час під`їхав ОСОБА_1 , з яким вони мали їхати далі разом і вона повинна була керувати його автомобілем. Проте побачила, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , після чого залишила місце події.

Таким чином, показання цього свідка жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 в ухиленні від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу відеозапису події є необґрунтованими.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, крім іншого, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відеозапис події здобутий у встановлений законом спосіб, уповноваженою особою та не викликає сумнівів у його допустимості і належності як доказу.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.