Справа № 219/6272/20
Провадження № 3/219/2405/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Андрусенка С.В.,

адвоката Башинського В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Бахмут Донецької області матеріали адміністративної справи, які надійшли з Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235264, 21 червня 2020 року о 22.20 годині в м. Бахмут Донецької області, по вул. Широкій, 54 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «OPEL Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, відповідного до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду проводився із застосуванням алкотестеру «DRAGER» № 6810, № 5136 у присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.279 КУпАП на засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При цьому серед обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначених ст.280 КУпАП, є встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він керував автомобілем марки «OPEL Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Широкій в м. Бахмут Донецької області, його зупинили працівники поліції біля будинку № 54 та йому було пояснено, що причиною зупинки є порушення Правил дорожнього руху, але яке саме порушення він скоїв йому не пояснили. Після цього, працівник поліції поцікавився його самопочуттям та спитав чи не вживав він алкогольні напої, потім вилучили посвідчення водія та відсторонили від керування. Працівниками йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з застосування спеціального технічного засобу «DRAGGER», він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, та погодився пройти освідування, оскільки був тверезий, однак хотів упевнитись в справності приладу та попросив надати документи, а саме - сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки перед початком продуття прилад повинен показувати нулі. Поліцейський, який складав протокол, не реагував на його зауваження, він продув прилад та останній показав результат. Зазначив, що він не був у стані сп`яніння, вважає, що прилад, який був йому наданий, був несправний, оскільки він не показував початкові виміри нулі.

В судовому засіданні адвокат Башинський В.П. зазначив, що протокол про адміністративного правопорушення, складений 21.06.2020 року поліцейським СРПП Бахмутського ВП старшим сержантом поліції Солоділовим Л.Ю., не є належним доказом, оскільки складений з істотними порушеннями. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235264 складений з порушенням Наказу МВС України за № 1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», а саме - в протоколі серії ДПР18 № 235264 вказано два свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак підпис свідка ОСОБА_3 відсутній, крім того в матеріалах справи відсутні пояснення свідка ОСОБА_3 , також в протоколі прилад «DRAGER» вказаний за двома номерами № 6810, № 5136, на паперовому результаті тестування на алкоголь є печатний нечитабельний текст, є дописи, що на думку сторони захисту свідчить про несправність приладу, також, інформація про пристрій (марку, модель), за допомогою якого було зроблено вказаний відеозапис, не внесена до протоколу, не зазначено, що проводилась відео-фіксація, а тому просив закрити адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

З метою перевірки вказаних обставин, в судове засідання були викликані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поліцейський ОСОБА_5 , оглянутий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 21.06.2020 року працівники поліції запросили його бути свідком при складанні адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 . Коли саме складався протокол про адміністративне правопорушення до чи після відеозапису він не пам`ятає, протокол про адміністративне правопорушення не підписував, оскільки йому ніхто не пропонував його підписувати. Зазначив, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 продути алкотестер, на що останній попросив пересвідчитися у справності приладу, оскільки Драгер не показував початкові нулі, він почав дути, однак прилад не видавав жодного сигналу, він вказував працівнику поліції на ці неточності, однак працівники поліції на зауваження не реагували та вказали, що якщо ОСОБА_1 відмовляється від продуття, то буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо його відмови продути алкотестер. Він також був незгодним з діями працівників поліції, на що їм про це повідомляв.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 21.06.2020 року він проходив по вул. Широкій в м.Бахмут Донецької області, побачив водія та працівників поліції, які сперечались, йому стало цікаво (оскільки він також є водієм), він зупинився та підійшов. Працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , який нібито керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Водій просив надати йому сертифікат на прилад та хотів пересвідчитися у справності приладу, оскільки прилад не працював, поліцейський на зауваження не реагував, вказав, що якщо водій відмовляється продувати тестер, то буде складений протокол про відмову від проходження огляду.

В судове засідання, призначене на 03.08.2020 року, 13.08.2020 року, 19.08.2020 року, 17.09.2020 року, 25.09.2020 року свідок ОСОБА_2 (понятий), поліцейський ОСОБА_5 , який складав протокол, жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавству справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення - це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за нею настає за: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п.2.9 «а» ПДР України), у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п.2.9 «г» ПДР України), а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП, доводить суду, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, і кожна ця обставина як окрема так і у сукупності з іншими є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, вказав, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не перебував в стані сп`яніння, вказав, що у нього були сумніви щодо справності приладу, повідомив про це працівника поліції та неодноразово вказував на це під час складення протоколу. Відповідно до наказу від 9.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Судом було досліджено відеозапис правопорушення, з якого вбачається процес спілкування працівників патрульної поліції із водієм ОСОБА_1 .

За вимогами п. 6 розділу І та п.1 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому, за вимогами п.3 розділу ІІ Інструкції вказані спеціальні технічні засоби повинні мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.3 розділу ІІ Інструкції).

Таким чином, спеціальний технічний засіб може використовуватись поліцією для огляду на стан сп`яніння за наявності: дозволу до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 6 розділу І та п.1 розділу ІІ Інструкції); сертифікату відповідності; свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Будь-якої іншої умови для використання, в т.ч. й наявності у переліку спеціальних технічних засобів, що можуть використовуватись в підрозділах Державтоінспекції МВС для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння законодавством не встановлено.

Також відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії DragerSafety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол відносно ОСОБА_1 складений про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду проводився із застосуванням алкотестеру «DRAGER» № 6810, № 5136. При цьому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки на вимогу водія ОСОБА_1 працівники поліції не надали.

Зазначені обставини були підтверджені свідками в судовому засіданні та вбачається з дослідженого відеозапису.

У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

В протоколі спеціальний технічний засіб «DRAGER» вказаний за двома номерами № 6810, № 5136, а результати показників, які були роздруковані на папері є нечитабельними, з роздрукованого акту взагалі не незрозуміло яким був результат вимірювального приладу. В протоколі про адміністративне правопорушення такий результат також не зазначений. Результат проведеного дослідження вказаний працівником поліції лише в рапорті.

Згідно Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відомостей, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до п.7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , свідків та дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово вказував працівнику поліції на те, що він не згоден з проведеними висновками та просив надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Свідок ОСОБА_3 на місці освідування також вказував працівнику поліції про необхідність показати сертифікат.

Однак в порушення вказаної Інструкції правник поліції не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ані на місці зупинки, ані суду для огляду в судовому засіданні, хоча неодноразово викликався до суду з метою вияснення вказаних обставин. Також в порушення вказаної Інструкції працівник поліції не забезпечив доставку водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, враховуючи, що останній вказував на незгоду з результатами проведеного освідування.

ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, вказав, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а хотів упевнитись в справності приладу, та попросив надати документи, а саме - сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В своїй прецедентній практиці, даючи тлумачення Конвенції, Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту d пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування.

Як висновок Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі Корнєв і Карпенко проти України).

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити цей недолік протоколу.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 268 КпАП України, суд,

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. М.Лапченко