ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/14255/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 23.10.2019 о 19.00 год. в м.Черкаси по вул.Героїв Дніпра керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_2 , а не він. Вказує, що місцевим судом, незважаючи на його клопотання, фіксування судового процесу не проводилося, що призвело до трактування показів свідків на розсуд суду. Крім того, свідки сторони захисту допитані не були, а свідки, які допитані судом, до присяги не приводилися. Зазанчає, що ніякого ДТП не було, адмінматеріали складенні із суттєвими порушеннями вимог КУпАП, та в матеріалах справи не чітко зазанчено місце вчинення правопорушення.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 319278 від 23.10.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 23.10.2019 о 19.00 год. в м.Черкаси по вул.Героїв Дніпра керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с. 1);

- показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані місцевим судом, та пояснили, що були свідками того, як 23.10.2019 близько 19 години на кругу по вул. Сержанта Смірнова та Героїв Дніпра автомобіль Daewoo Sens в`їхав в електроопору. Підійшовши до вказаного автомобіля, вони виявили за кермом ОСОБА_1 у якого було розбите обличчя, а також в автомобілі було розбите лобове скло, ОСОБА_1 був в стані сильного алкогольного сп`яніння, крім нього в автомобілі інших осіб не було. Вони викликали працівників поліції та швидку, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в їх присутності;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , який під час розгляду справи місцевим судом показав, що працює на посаді інспектора роти № 4 взводу УБТ в Черкаській області, 23.10.2019 перебував на патрулюванні, близько 19 години отримав виклик про ДТП, прибувши на місце пригоди, виявив автомобіль Daewoo Sens біля якого перебував ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Під час спілкування з ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився в присутності двох свідків. Протокол про ДТП не складав, оскільки був пошкоджений лише автомобіль, яким керував ОСОБА_1 ;

- даними відеозапису з нагрудних камер поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з розбитим обличчям виходить з водійського сидіння автомобіля Daewoo Sens. В автомобілі також розбите лобове скло навпроти водійського сидіння, біля автомобіля знаходилися свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які вказували на те, що стали свідками ДТП. Крім того, свідки зазначали, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 .. На відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки не міг піднятися з асфальту, коли виходячи з автомобіля впав, у нього порушена координація рухів, та останній тривалий час не міг надати поліцейським документи на автомобіль. Крім того, поліцейські та свідки на відео вказували на сильний запах алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 .. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_1 було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який показав, що він 23.10.2019 близько 18-30 перебував за кермом автомобіля Daewoo Sens, а ОСОБА_1 був пасажиром. Під час руху в автомобіля заклинило руль і лопнуло колесо, у зв`язку з чим відбулося зіткнення з бордюром та стовпом. Відразу після події він поцікавився станом здоров`я ОСОБА_1 , оглянув автомобіль, після чого залишив місце події з метою взяти свій автомобіль, і відбуксирувати пошкоджений автомобіль. Повернувшись через годину на власному автомобілі до місця події - виявив замкнутий пошкоджений автомобіль, біля якого нікого не було. На наступний день ОСОБА_1 розповів йому про обставини події, між ними виник конфлікт, оскільки збитки за пошкоджений автомобіль довелося відшкодовувати йому, тому він і не з`являвся до місцевого суду, але згодом вони владнали цю ситуацію.

Апеляційний суд оцінює покази свідка ОСОБА_2 критично, оскільки, як пояснив свідок, він є однокласником ОСОБА_1 , перебуває з ним в дружніх відносинах, крім того, його покази суперечать іншим доказам у справі.

Апелянт стверджує, що автомобілем керував ОСОБА_2 , і останній також не заперечував вказаний факт під час його допиту в якості свідка апеляційним судом, однак вказані доводи не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які допитані місцевим судом, та вказували про перебування за кермом автомобіля саме ОСОБА_1 після ДТП, та відсутність в автомобілі пасажирів.

Доводи ОСОБА_1 про те що свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не бачили як він керував автомобілем і напрямок його руху, а лише почули звук удару, після чого підійшли до місця події, а тому їх покази про керування ним автомобілем Daewoo Sens не можна брати до уваги, є неспроможними, оскільки згідно показів свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , останні проходили біля церкви, що розташована в мікрорайоні Митниця, почули удар і відразу підійшли до місця ДТП та викликали поліцію, швидку.

Враховуючи те, що відстань між церквою та місцем ДТП складає близько 100 м., тому свідкам, які відразу підійшли до автомобіля Daewoo Sens, знадобився досить короткий проміжок часу для її подолання, і автомобіль постійно перебував в полі зору під час їх руху до нього, оскільки на даному відрізку пішохідної доріжки видимість нічим не обмежена.

За таких обставин, показання свідка ОСОБА_2 є надуманими, оскільки останній з його слів вийшов з автомобіля, оцінив пошкодження, запитав у ОСОБА_1 про стан здоров`я, що потребувало також деякого проміжку часу. Крім того, за версією ОСОБА_1 , він пересів з пасажирського сидіння на водійське після того, як ОСОБА_2 залишив місце події. Враховуючи стан ОСОБА_1 , який зафіксований на відеозаписі, останньому також потрібний був би час для переміщення з пасажирського на водійське сидіння.

Таким чином, свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повинні були бачити свідка ОСОБА_2 на місці події та переміщення ОСОБА_1 з пасажирського на водійське сидіння автомобіля, однак вони стверджували, що за кермом автомобіля Daewoo Sens перебував саме ОСОБА_1 , і окрім нього нікого ні в автомобілі , ні поряд не було.

Апелянт не надав апеляційному суду жодного доказу щодо перебування свідка ОСОБА_2 за кермом автомобіля перед ДТП та взагалі на місці події.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано пошкодження на обличчі ОСОБА_1 та розбите лобове скло автомобіля перед місцем водія, що свідчить про перебування за кермом саме ОСОБА_1 , який також в ході спілкування з працівниками поліції пояснював, що він їхав додому, тобто не заперечував факт керування транспортним засобом, та жодного разу не вказував на те, що за кермом перебував ОСОБА_2 . Також свідок ОСОБА_2 не повідомив про наявність у нього будь-яких характерних пошкоджень після контактування з лобовим склом автомобіля, яке було розбите навпроти водійського сидіння.

Слід також врахувати те, що про версію перебування за кермом ОСОБА_2 . ОСОБА_1 заявив лише під час розгляду справи в суді першої інстанції, та жодного разу не повідомляв працівників поліції про вказані обставини під час складання адміністративних матеріалів про що свідчать дані відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Вважаю, що дана версія апелянтом була вигадана з метою уникнення від притягнення до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянтом також не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що він, будучи інвалідом ІІ групи, не може керувати транспортним засобом, при цьому маючи посвідчення водія.

Зідно матеріалів справи, апелянт неодноразово звертався до місцевого суду з клопотаннями, однак серед них відсутнє клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами, а тому доводи апелянта про порушення місцевим судом під час розгляду справи вимог КУпАП є неприйнятними.

Покази свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є послідовними, незмінними, узгоджуються з даними відеозапису, та первинними показаннями, які вона давали працвіникам поліції після ДТП, а тому доводи апелянта про те, що місцевим судом в постанові не вірно відображено їх покази є безпідставними.

В протоколі про адміністратвине правопорушення чітко зазначено місце, день та час вчинення адміністративного правопорушення, які узгоджуються з даними відеозапису, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Апелянт вказує про відсутність ДТП за його участі, однак з відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських вбачається, що автомобіль Daewoo Sens контактував з електроопорою, у зв`язку з чим на ньому залишилися відповідні механічні ушкодженння. Сам апелянт також в результаті зіткнення був травмований і госпіталізований до медичного закладу.

Цюра Ю.В. стверджував, що в постанові районного суду не вірно викладено його покази зазначено прізвище водія ОСОБА_6 , хоча він повідомляв про водія ОСОБА_2 . Вказана описка може бути виправлена судом першої інстанції відповідно до вимог діючого законодавства та не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції .

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, та особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка