Справа № 163/482/20
Провадження № 3/163/404/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Держмитслужби Кунєвої З.Ю.,

захисника Ульчака Б.І.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0183/20500/20 про притягнення до відповідальності за ст.471 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає в АДРЕСА_1 , підприємця, РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , прямуючи 03.02.2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби пасажиром автомобіля "Тойота", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року № 5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 1000 євро та 10 000 доларів США загальною вартістю 277 952,70 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився.

Його захисник не заперечив проти проведення засідання без участі підзахисного та висловив свою правову позицію щодо підстав незастосування конфіскації валюти.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ст.471 МК України у вигляді штрафу з конфіскацією валютних цінностей.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, рішенням та протоколом адміністративного затримання, письмовими поясненнями порушника, службовою запискою.

При вирішенні питання про обсяг відповідальності ОСОБА_1 встановлено таке.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року № 5, фізичні особи - резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують … зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав наявність понаднормової валюти та порушення порядку її переміщення через смугу спрощеного митного контролю. Про наявність такої валюти він повідомив інспектора митниці під час усного опитування, а конфліктна ситуація виникла через законну відмову інспектора в переведенні транспортного засобу на "червоний коридор" і надання можливості письмового декларування, що з огляду на ознаки вчинення порушення митних правил було б протиправним.

Такі обставини в сукупності з неуважністю обрання зони митного контролю, що потягнуло вилучення валюти, свідчать про необережну форму вини і помилкову оцінку ОСОБА_1 законності своїх дій. Однак вони і не дають підстав для висновку про суспільну небезпеку особи ОСОБА_1 чи підвищену суспільну шкідливість ним вчиненого.

На розгляд протоколу захисниками Логвиненка Р.О. надав квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій, що підтверджують законність походження валюти.

Отже, наведені докази дають підстави вважати, що за умови правильного обрання зони митного контролю ОСОБА_1 мав усі законні підстави для переміщення усієї суми валюти.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 06.11.2008 року у справі "Ісмаїлов проти Російської Федерації" зазначено, що при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звернув увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З огляду на зазначені обставини та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що накладення на ОСОБА_1 і основного, і додаткових стягнень за ст.471 МК України не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого та особі порушника і в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке стягнення буде непропорційним, оскільки очевидно покладатиме на ОСОБА_1 "індивідуальний надмірний тягар" та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

З врахуванням вищенаведеного на порушника слід накласти стягнення у виді штрафу без конфіскації понаднормової валюти, що буде достатнім і справедливим, матиме відповідний профілактичний вплив та відповідатиме принципу невідворотності відповідальності.

З порушника також підлягає стягненню судовий збір згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за цим законом накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач УК в Любомльському районі, , призначення платежу: 21081100, штраф у справі про порушення митних правил №, прізвище, ініціали).

Тимчасово вилучені за цим протоколом 1000 (одну тисячу) євро та 10 000 (десять тисяч) доларів США повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на рахунок UA0003262 в Казначействі України (ЕАП) МФО 899998, (отримувач УДКСУ в Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій