Справа № 158/817/20 Провадження №33/802/486/20 Головуючий у 1 інстанції:Поліщук С. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Лизуна А.С., Грищенка Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальностіза те, що він 21.03.2020 року о 00 год. 28 хв., на 127 км автодороги Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне», керував автомобілем марки «АЗЛК 2140» д.н.з. « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову місцевого суду незаконною, винесеною без врахування доказів по адміністративній справі, з грубим порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Не заперечує той факт, що він дійсно керував транспортним засобом. При цьому вказує на порушення працівниками поліції порядку складення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, так як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були присутні в службовому автомобілі. Після оголошення протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння було запропоновано надати пояснення та підписати протокол, від чого відмовися.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисників Лизуна О.С. та Грищенка Я.А., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №290025 від 21.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 21.03.2020 року о 00 год. 28 хв., на 127 км автодороги Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне», керував автомобілем марки «АЗЛК 2140» д.н.з. « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер6810 та проведення такого огляду в медзакладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Дані обставини в повній мірі доводяться й поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 21.03.2020 року були присутніми при складенні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, а саме за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6810 на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі Цуманської ЦРЛ. Водій ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя (а.с.7). Судом вжито неодноразових заходів виклику даних свідків в судові засідання, проте з невідомих причин останні не змогли з`явитися на розгляд справи в зв`язку з чим, судом беруться до уваги їхні письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.

Вказана відмова проведена у присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 та його захисників про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи судом першої інстанції саме у їх відсутності.

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом апеляційної інстанції, береться до уваги той факт, що у ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги із адвокатом Лизуном А.С. (а.с.28), який міг брати участь в судових засіданнях за відсутності його довірителя та здійснювати захист інтересів останнього на належному рівні.

Крім того, перше судове засідання в Ківерцівському районному суді Волинської області було призначене на 04.05.2020 року, про що належним було повідомлено ОСОБА_1 04.05.2020 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи (а.с.16). Розгляд справи було відкладено 05.06.2020 року, про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 , про що свідчить судове оголошення (а.с.19). 05.06.2020 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи для укладення угоди з адвокатом (а.с.22). Розгляд справи було відкладено на 11.06.2020 року, про що належним чином був повідомлений ОСОБА_1 , про що свідчить розписка про явку в судове засідання (а.с. 24). 10.06.2020 року на електронну адресу Ківерцівського районного суду Волинської області від адвоката Лизуна А.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 26). Разом з тим від ОСОБА_1 ніяких клопотань не надходило, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення учасників справи про виклик до суду для участі в розгляді справи.

Доводи, на які посилаються ОСОБА_1 та його захисники, не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, та не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

В ході розгляду справи апеляційним судом в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , який по суті пояснив, що дійсно бачив як працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , після чого останній сів до них у машину і вони поїхали на пост для оформлення документів.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та правильно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З огляду на вищенаведене підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 червня 2020 року, щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.