ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8782/20

Пров. №3/766/4407/20

18 серпня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: Ігнатова Д.І.

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії ДПР18 №270830 від 30.05.2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 зазначено, що 30.05.2020 року о 03-32 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом Sitroen Jumpy реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Херсоні по вул. Перекопська, 159, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом прядку.

Захисник Ігнатов Д.І. у судовому засіданні, посилаючись на недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем на час інкримінованих йому дій та порушення порядку проведення огляду, просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення. Окремо зазначив, що згідно матеріалів справи працівники поліції вказують на те, що зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, проте протокол складено о 03-52 год., а в постанові, на яку посилаються поліцейські на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР, вказано, що таке порушення було допущено ним о 05-05 год., що свідчить про суперечливість доданих до протоколу доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2020 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що стали свідками того, як водію т.з. Sitroen Jumpy р.н. НОМЕР_2 в м. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестора «Драгер» або проїхати в найближчий медичний заклад, на що той відмовився.;

- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження викладених у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі обставин керування ним транспортним засобом до моменту його виявлення поліцейськими, зокрема такі відомості в доданому до протоколу відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського не містяться.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270830 від 30.05.2020 року свідки керування ОСОБА_1 автомобілем також відсутні.

Натомість, як свідчать зафіксовані відеозаписом відомості, сам ОСОБА_1 ще на момент документування інкримінованих йому дій заперечував факт керування автомобілем і таке його твердження матеріалами справи не спростовується.

До того ж, відеозаписом зафіксовано, що при документуванні інкримінованих ОСОБА_1 дій була присутня особа чоловічої статі, яка заявляла поліцейським про те, що їхала разом в ОСОБА_1 , в автомобілі, проте особа того чоловіка поліцейськими не встановлювалася, як і обставини перебування ним разом з ОСОБА_1 в автомобілі.

Крім того, суд погоджується з доводами захисника про суперечливість матеріалів справи з приводу факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки згідно матеріалів справи працівники поліції вказують на те, що зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР та виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, проте протокол складено о 03-52 год., а в постанові, на яку посилаються поліцейські на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР, вказано, що таке порушення було допущено ним о 05-05 год..

Усунути таку суперечність в судовому засіданні не виявилося можливим, оскільки викликаний у судове засідання з цією метою шляхом направлення виклику за місцем роботи поліцейський ОСОБА_4 , який склав протокол стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також виніс зазначену вище постанову відносно нього ж, у судове засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомив.

Розділ ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ та Міністерства Охорони Здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 11.11.2015 року за №1413/278858 (надалі Інструкція) визначає, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів, та лікарем закладу охорони здоров`я.

Постановою від 17 грудня 2008 року №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та ст. 266 КУпАП визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Проте, на підставі відомостей, які містяться в матеріалах справи, неможливо зробити висновок про те, що до особи було застосовано встановлений законом порядок, про який зазначено у протоколі. Фактично у протоколі викладені обставини, які не відповідають матеріалам справи та не можуть бути перевірені судом, оскільки з відеозапису, який міститься в матеріалах справи видно, що ОСОБА_1 погоджується на проходження медичного огляду, проте чому такий огляд проведено не було з`ясувати за матеріалами справи неможливо, а поліцейський, як зазначено вище, для з`ясування цієї обставини у судове засідання не з`явився.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні зазначених у протоколі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в матеріалах справи та смс-повідомлень), проте останні в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

З огляду на наведене, письмові пояснення цих свідків, відповідно до яких останні були очевидцями обставин, покладених в основу складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, не підтверджені усними поясненнями свідків під час судового розгляду, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Крім того, необхідність перевірки пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні була викликана тим, що з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не можливо встановити, хто з осіб, які перебували на місці події були свідками та чи були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі там присутні, оскільки згідно відеозапису там були присутні декілька осіб як жіночої, так і чоловічої статі, при цьому особи свідків поліцейськими не встановлювались.

Інших об`єктивних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2.5. ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про керування ним 30.05.2020 року о 03-32 год. автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.