Справа № 167/677/20 Провадження №33/802/697/20 Головуючий у 1 інстанції:Сіліч І. І.
Категорія:ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Волощука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.130 КпАП України у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

- за ст.124 КпАП України у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 КпАП України накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 10.06.2020 року о 18 годині 40 хвилин, керував автомобілем марки «Опель Омега» д.н.з НОМЕР_1 в селі Княгининок Луцького району по вулиці Соборності, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Він же, 10.06.2020 року о 18 годині 40 хвилин керуючи автомобілем марки «Опель Омега» д.н.з НОМЕР_1 в селі Княгининок Луцького району по вулиці Соборності, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїзджої частини та з`їхав у кювет. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкодження.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.7 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення та закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Вказує на те, що про винесення оскаржуваної постанови йому стало відомо із офіційного сайту «Судова влада України» 02.09.2020 року. Оскаржувану постанову суду він отримав 02.09.2020 року, після приїзду з відпочинку, за його ж письмовою заявою з якою безпосередньо звернувся до суду. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дійсно 10.06.2020 року відносно нього було складено два адміністративні протоколи за ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України. Зміст протоколів йому був невідомий, оскільки їх не читав, так як рукописний текст був відсутній. Щодо даних його місця проживання, зазначених в протоколі, що були внесені працівниками поліції, то вони не відповідають дійсності, так як він повідомляв, що проживає в місті Луцьку проспект Волі, 45/4. Заперечував факт проживання в місті Рожище на протязі більше 10 років. По суті справи пояснив, що 10.06.2020 року він керуючи власним автомобілем повертався до Луцька. По дорозі йому розболілась голова і піднявся артеріальний тиск. В аптечці в машині не знайшов ніяких медичних препаратів, а тому вирішив заїхати до родичів в село Княгининок. При повороті з головної дороги не справився з керуванням та з`їхав в кювет. Інші автомобілі не були учасниками зіткнення. Його автомобіль не зазнав ніяких механічних ушкоджень, отже відсутній склад адміністративного правопорушення. Через деякий час під`їхали працівники поліції. На місці скоєння ДТП працівники поліції запропонували йому пройти обстеження на предмет алкогольного сп`яніння. Він заперечив факт вживання алкоголю, але не відмовився пройти тест за допомогою «Драгера». Йому не були відомі результати обстеження. При проходженні обстеження за допомогою «Драгера» свідки були відсутні. Квитанцію з «Драгер» та акту медичного обстеження про проходження обстеження йому також ніхто не вручав. Вказує на те, що суд не повідомив його належним чином про розгляд справи, так як ніяких повісток він не отримував, а також не досліджено судом належним чином докази у справі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Волощука О.Ф., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.277-2 КпАП України, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як вбачається з постанови Рожищенського районного суду Волинської області справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без його участі, а вказану постанову він отримав 02.09.2020 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цих адміністративних проступків доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228399 від 10.06.2020 року (а.с.3);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228400 від 10.06.2020 року (а.с.4);

- схемою місця ДТП яка сталася 10.06.2020 року о 18 годині 40 хвилин на вулиці Соборна село Княгининок Луцького району (а.с.5)

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного у відповідності до норм чинного законодавства у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стверджується проведення огляду правопорушника у зв`язку з виявленими ознаками різкий запах алкоголю із ротової порожнини, нечітка хода, почервоніння обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння - позитивний - 2.71 % (а.с.6).

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6810» від 10.06.2020 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту - 2.71% (а.с.11).

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що були присутніми при складенні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому пройшов тест за допомогою приладу Драгер (а.с.13, 14).

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.15).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Згідно довідки Луцького ВРП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 року, ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України не притягувався (а.с.10).

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи зазначене не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду, оскільки йому неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу, вказану останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними в даному протоколі особистим підписом ОСОБА_1 , який засвідчує факт ознайомлення останнього зі змістом цього процесуального документу. Проте поштові відправлення з повістками повернуто до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що розгляд справи відносно ОСОБА_1 відбудеться в Рожищенському районному суді Волинської області, а останній про стан фактично відомого йому адміністративного провадження щодо нього, як встановив суд, - не цікавився.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на подачу апеляційної скарги на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року щодо нього.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.