П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2020 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 року, о 00 год. 01 хв., у м. Ужгороді по вул. Шумній, водій ОСОБА_1 , керував легковим автомобілем «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. С. Мартина, 4А, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 18 травня 2020 року. Відповідно до постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.07.2020 року, справу про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернуто УПП в Закарпатській області ДПП для належного оформлення. Після доопрацювання, а саме 06.08.2020 року, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно надійшли до суду .

Правопорушник та його захисник адвокат Дурдинець В.В. у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Також, суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім, такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає їй можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Так судом, з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 своїх прав, невідкладно, в день надходження справи до провадження судді, а саме 07.08.2020 року, було відправлено судові повістки про виклик до суду, на його адресу, яка вказана у протоколі, а також на адресу його захисника, адвоката Дурдинець В.В., що підтверджується відповідними роздруківками трекінгу із офіційного сайту Укрпошти. З даних роздруківок трекінгу із офіційного сайту Укрпошти також убачається , що зазначені відправлення зранку з 10.08.2020 року знаходяться у точці видачі/доставки .

Також, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дурдинець В.В. повідомлявся про розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, шляхом розміщення 07.08.2020 року відповідного оголошення на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Окрім того, судова повістка про виклик до суду була направлена 07.08.2020 року безпосередньо на електронну адресу адвоката Дурдинець В.В., яка ним зазначалась у попередньо поданих у рамках розгляду адміністративної справи заявах.

Отже, судом використано усі можливі способи сповіщення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дурдинець В.В., про місце і час розгляду справи.

Своєю неявкою та неповідомленням про її причини, а також за відсутності будь яких клопотань чи заперечень, правопорушник та його представник виявили небажання брати участь в розгляді справи, та фактично таким чином реалізували надане право не з`являтися в судове засідання для розгляду справи.

При цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення їх участі в судовому засіданні.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 та його представник сповіщались про час і місце розгляду справи, суддя відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.1 КУпАП та дотримання строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 статтею 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина правопорушника стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 315608 від 12.05.2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №113 від 12.05.2020 року , дослідженими у судовому засіданні відеозаписами події, які міститься на DVD-дисках, що долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Суддя, при постановленні рішення також бере до уваги постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №612076 від 12.05.20, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2020 року у справі за № 308/4757/20, з змісту якої убачається, що 12.05.2020 року о 00 год. 01 хв. мала місце ДТП в м.Ужгород, вул. Шумна, 39, за участі водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_2 ., та скоїв наїзд на дерево, внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми , підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в судовому засіданні сукупністю зібраних та наданих Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції доказів підтверджується факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами та бере до уваги, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю самого правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.251,283-285,287-294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі сплатою судового збору в розмірі 420,40 грн на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Постанову може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова підлягає виконанню на протязі трьох місяців з моменту її винесення.

Суддя: О.А.Придачук