ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3108/20Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/350/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисників Янковича І.Є., Рубінського В.М.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито за закінченням строку, передбаченого ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

Цим же судовим рішенням, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як визнав суд, ОСОБА_1 12 лютого 2020 року о 15 год. 30 хв. в м. Тернополі по вулиці Микулинецькій, 46, керуючи автомобілем марки Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який прискорив рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Mazda, номерний знак НОМЕР_3 , яка здійснила некерований рух та здійснила наїзд на автомобіль марки Mersedes, номерний знак НОМЕР_4 , який також здійснив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Opel, під керуванням водія ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

Вказує, що суд першої інстанції позбавив його права на повноцінний захист, так як розгляд справи проводився без його участі та без участі його представника.

Вважає, що суд не дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП і не повно, не всебічно та не об`єктивно з`ясував усі обставини справи.

Стверджує, що схема місця ДТП складена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, оскільки схема ДТП не підписана ним як учасником події, а серія та номер протоколу, зазначені у ній, не мають жодного відношення до протоколу, складеного на нього.

На думку апелянта, винуватцем ДТП є водій автомобіля BMW X5, який створив небезпеку для руху його автомобіля і він не зміг уникнути наїзду на цей транспортний засіб, так як не мав технічної можливості загальмувати.

В підтвердження своїх доводів посилається на матеріали відеофіксації, на яких він розповідає послідовність вчинення ДТП.

Вважає, що спочатку водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW X5 допустив зіткнення з автомобілем Mazda і лише після цього автомобіль Toyota Camri зіткнувся з автомобілем BMW X5.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрити відносно нього справу згідно ст.38 КУпАП.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Янковича І.Є., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і визнати винним у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_2 ; захисника Рубінського В.М., який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином проаналізовано наявні у справі докази, сукупний аналіз яких дав можливість прийти до висновку про порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог п. 2.3. (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також встановити відсутність ознак правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Про це свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 2312115 від 12 лютого 2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини викладені у ньому об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими у справі.

Так, вказаним процесуальним документом зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який прискорив рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Mazda, номерний знак НОМЕР_3 , яка здійснила некерований рух та здійснила наїзд на автомобіль марки Mersedes, номерний знак НОМЕР_4 , який також здійснив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Opel, під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Наведені у протоколі обставини підтверджуються схемою місця ДТП, якою зафіксовано розташування транспортних засобів та отримані ними механічні пошкодження за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а також матеріалами відеофіксації, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Доводи апелянта та його захисника про недотримання працівником поліції вимог законодавства при складанні протоколу з мотивів відсутності його пояснення є безпідставними, оскільки з матеріалів відеофіксації правопорушення встановлено, що він відмовився надати пояснення і тривалий час не бажав підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність підпису ОСОБА_1 на схемі місця ДТП, яка підписана усіма іншими учасниками пригоди, не може свідчити про її незаконність, як він про це стверджує в апеляційній скарзі.

Як слідує з матеріалів справи, за наслідком дорожньо-транспортної пригоди було складено два протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та водія автомобіля BMW X5 ОСОБА_2 , які були направлені на розгляд місцевого суду одним провадженням. У вищевказаній схемі місця ДТП вказано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 312114, який складено на ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 є учасником цієї ДТП і протокол відносно нього та ОСОБА_2 оформлені однією справою, тому вказівка у схемі ДТП зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, як про це зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтвердили також допитані судом свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , показання яких поряд із наведеними вище доказами свідчать про недотримання водієм автомобіля Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог п.2.3 (б), 12.1 та 13.1 ПДР України, які зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; регламентують вибір безпечної швидкості руху, а також, в залежності від швидкості руху і дорожньої обстановки необхідність дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Доводи захисника Янковича І.Є. про неправильну оцінку судом першої інстанції показань свідків, створення водієм автомобіля BMW X5 ОСОБА_2 небезпеки для руху автомобілю Toyota Camri, під керуванням ОСОБА_1 , та відсутність у останнього технічної можливості уникнути зіткнення, є надуманими і необґрунтованими, оскільки як в апеляційній скарзі, так і в суді першої і апеляційної інстанцій ним не наведено аргументованих доводів щодо невідповідності показань вказаних свідків обставинам дорожньо-транспортної пригоди, а його твердження щодо механізму розвитку ДТП є виключно суб`єктивними і носять форму припущень.

Безпідставними також є твердження апелянта ОСОБА_1 та його захисника Янковича І.Є. про порушення права на захист. Як слідує з матеріалів справи і підтверджено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та захисник Янкович І.Є. приймали участь в усіх судових засіданнях першої інстанції, окрім останнього, та скористались правами, регламентованими ст.ст.268, 271 КУпАП, зокрема надавали пояснення та приймали участь у допиті свідків.

Відсутність їх в останньому судовому засіданні, з урахуванням того, що вони не подавали заяви про відкладення розгляду справи, не перешкоджало суду завершити розгляд справу та ухвалити по ній рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 (б), 12.1 та 13.1 ПДР України, а відтак, про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 312114 від 12 лютого 2020 року слідує, що автомобіль BMW X5 під керуванням ОСОБА_2 прискорив рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Mazda, що знаходився перед ним, внаслідок того, що ОСОБА_1 , керуючи автомобіля Toyota Camri, допустив зіткнення з автомобілем BMW X5.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , яка є водієм автомобіля Mazda, номерний знак НОМЕР_3 , підтвердила, що вона чула лише один удар при зіткненні автомобілів. Виходячи з пояснень свідка, механізм дорожньо-транспортної пригоди полягав у початковому зіткненні автомобіля Toyota Camri з автомобілем BMW X5 та подальшим зіткненням з іншими транспортними засобами, що знаходились попереду автомобіля BMW X5.

Виходячи з цих обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким апеляційний суд погоджується, що контактування всіх транспортних засобів, які є учасниками ДТП, мало місце виключно після зіткнення автомобіля Toyota Camri з автомобілем BMW X5.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху маж право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За наведених обставин, вважаю, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали провадження та обґрунтовано ухвалив рішення про відсутність в матеріалах справи доказів порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, а отже і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КупАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.