328/2202/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 173, ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП,-

встановила:

26 серпня 2020 року о 18.00 годині громадянин ОСОБА_1 , знаходячись у нетверезому стані за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру у вигляді образ нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

21 вересня 2020 року о 15.10 годині громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання бабусі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно останньої домашнє насильство психологічного характеру у вигляді образ нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав, підтвердив обставини викладені в протоколах.

Вина ОСОБА_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 281833 від 22 вересня 2020 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 629875 від 22 вересня 2020 року у яких зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП; доповідною запискою працівників поліції від 26 вересня 2020 року, рапортом від 26 серпня 2020 року, рапортом від 22 вересня 2020 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 серпня 2020 року та від 22 вересня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26 серпня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22 вересня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22 вересня 2020 року, які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 3 вищезазначеного закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як дід (баба) та онук (онука).

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до статті 33 КУпАП судом при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП визнав та розкаявся у вчиненому, пояснив обставини, викладені в протоколах, не працює, у зв`язку з чим вважаю необхідним та достатнім призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу передбаченого санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року 2102 грн.

В даному випадку особа на яку накладено адміністративне стягнення повинна сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн.

21 жовтня 2020 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 281624, складеного 28 вересня 2020 року в м.Токмак інспектором СРПП №3 Токмацького ВП старшим лейтенантом поліції Літусом Ігорем Олександровичем про те, що 27 вересня 2020 року о 23.15 годині громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції ОСОБА_4 , на зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 173 КУпАП.

До протоколу додано: рапорт від 27 вересня 2020 року, рапорт від 29 вересня 2020 року, пояснення ОСОБА_5 від 27 вересня 2020 року, протокол про адміністративне затримання АЗ № 161286 від 29 вересня 2020 року.

21 жовтня 2020 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 629827, складеного 28 вересня 2020 року в м.Токмак інспектором СРПП №2 Токмацького ВП старшим лейтенантом поліції Приходько Ігорем Анатолійовичем про те, що 28 вересня 2020 року о 23.15 годині громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 96 по вул. Городня в м.Токмак вчинив злісну непокору працівникам поліції розмахував руками, хватав за формений одяг та жетони працівників, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

До протоколу додано: світлокопія рапорту від 27 вересня 2020 року світлокопія рапорту від 28 вересня 2020 року, світлокопія письмових пояснень ОСОБА_5 від 27 вересня 2020 року, світлокопія протоколу АЗ № 161286 про адміністративне затримання від 28 вересня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що не виражався на адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, він себе пристойно. Крім того, нікого з працівників поліції не хапав за одяг або жетони.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 27 вересня 2020 року ним разом з ОСОБА_6 було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . На час прибуття на виклик за вказаною адресою, знаходився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в стані алкогольного сп`яніння, який безпричинно висловлювався в адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою та розмахував руками, хапав за формений одяг. На вимогу працівника припинити свої дії не реагував. Після чого згідно ст. 45 Закону України «Про поліцію» були застосовані спеціальні засоби кайданки до громадянина ОСОБА_1 та доставлено до Токмацького ВП для складання адміністративного матеріалу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 дав аналогічні пояснення, відповідно до яких 27 вересня 2020 року ним разом з ОСОБА_4 було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . На час прибуття на виклик за вказаною адресою, знаходився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в стані алкогольного сп`яніння, який безпричинно висловлювався в адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою та розмахував руками, хапав за формений одяг. На вимогу працівника припинити свої дії не реагував. Після чого згідно ст. 45 Закону України «Про поліцію» були застосовані спеціальні засоби кайданки до громадянина ОСОБА_1 та доставлено до Токмацького ВП для складання адміністративного матеріалу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що 27 вересня 2020 року викликав через службу 102 працівників поліції на адресу: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що його племінник ОСОБА_1 за місцем мешкання його батьків, а ОСОБА_1 вони приходяться дідусем та бабусею, в стані алкогольного сп`яніння буянив, ображав батьків. По приїзду, працівники поліції не вчиняли жодних дій, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, ОСОБА_5 довелося знову викликати поліцію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , пояснення ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 КУпАП.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими нормами та іншими соціальними (моральними) нормами система відносин, що складаються в громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Чіпляння це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне нагороджування виходу вабо проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї та інші подібні дії.

Способи вчинення хуліганських дій, що посягають на моральність різноманітні.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце. Без встановлення цієї ознаки відсутній склад даного правопорушення.

Так, з аналізу змісту ст.173 КУпАП слідує, що однією з обов`язкових ознак суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є наявність в діянні правопорушника хуліганського мотиву - явної неповаги до суспільства. Тобто вчинені правопорушником дії можуть кваліфікуватись як хуліганство лише, якщо викликані прагненням правопорушника показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною як для самого хулігана, так і для очевидців його дій. При цьому, у випадку вчинення особою дій, які охоплюються об`єктивною стороною складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак вчинення яких не зумовлено хуліганським мотивом, зокрема якщо такі дії викликані особистими неприязними стосунками з потерпілим, то такі дії порушника, в залежності від обставин, повинні бути кваліфіковані за суміжними складами правопорушень чи як злочин проти особи. Аналогічну думку висловив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про хуліганство»№10 від 22 грудня 2006 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

При викладені складу правопорушення, не визначена його об`єктивна сторона, тобто не зазначено що було порушено діями ОСОБА_1 громадський порядок чи спокій громадян, не зважаючи на те, що ці обставини є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення.

З об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Події описані в протоколі відбувалися за місцем проживання баби ОСОБА_1 .

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП суду не надано.

Стаття 185 КУпАП встановлює, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора - це пасивна поведінка.

У разі коли опір представникові влади чи громадськості мав місце під час учинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, винна особа підлягає відповідно адміністративній (за ст. 173 КпАП) відповідальності.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не викладена фабула правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків не виконані.

Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори, проте, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків не виконані, і в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 не зрозуміло.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.92 р. № 8 згідно зі ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Слід також мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

У п. 17 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено також, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1002-05), судді зобов`язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Звертається увага суддів на необхідність суворого додержання вимог статей 245, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1003-05), які зобов`язують до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, до встановлення обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, до визначення розміру заподіяної шкоди та перевірки інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також вимагають відображення цих обставин у постанові.

У мотивувальній частині постанови, поряд з поясненням притягнутої до відповідальності особи, необхідно наводити пояснення свідків, потерпілих, інші докази, що були досліджені у справі і покладені в основу прийнятого рішення.

Враховуючи, що стаття 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність як за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, так і їх образу, суддя зобов`язаний зазначити в постанові, за які конкретно правопорушення на винного накладено адміністративне стягнення.

В протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 185 КУпАП.

Адміністративний матеріал не містить достатніх доказів винності особи.

До адміністративного матеріалу не додано жодних матеріалів, характеризуючих особу правопорушника.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 36, 40-1, 173, ч.1 ст. 173-2, 185, 247, 283-285 КУпАП, суддя,-

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави (отримувач коштів Токмацьке УК / Токмак / 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37942194, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0008014, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір, (Державна судова адміністрація України, 0,50) судовий збір в розмірі 420 гривень 40 коп. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Штраф підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів Токмацьке УК / Токмак / 21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37942194, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0008014, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу - адміністративні штрафи та інші санкції.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: