Справа № 417/857/20
Провадження № 33/810/174/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» серпня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що не міг своєчасно подати апеляційну скаргу, оскільки копію оскаржуваного ним судового рішення отримав лише 21 серпня 2020 року. а строк спливав 23 серпня 2020 року. Отже вважає, що його провини у пропуску строк на апеляційне оскарження рішення Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року немає, а тому просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску заявником строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був присутнім 13 серпня 2020 року у судовому засіданні при розгляді справи у Марківському районному суді Луганської області, згідно розписки (а.с.11) йому були роз`яснені процесуальні права, передбачені статтями 10,63 Конституції України та ст.268 КУпАП, він безпосередньо давав суду своїй пояснення та подавав письмове клопотання з приводу обставин справи (а.с.10), що свідчить про його безпосередню присутність під час ухвалення та оголошення оскаржуваного судового рішення від 13.08.2020 року. Окрім того, як свідчить рекомендоване повідомлення «Укрпошта» та про що вказує сам апелянт ОСОБА_1 , копію оскаржуваного ним рішення він отримав 21 серпня 2020 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, який спливав 23 серпня 2020 року (а.с.20). Натомість, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 після завершення судового розгляду, а також після отримання копії судового рішення звернувся до Марківського районного суду Луганської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи лише 27 серпня 2002 року, тобто вже після спливу строків на апеляційне оскарження (а.с.23).

Отже, наведені обставини беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та змісту ухваленого щодо нього судом рішення, а отже мав можливість своєчасно ознайомитися з матеріалами справи та подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом. Тому наведені у клопотанні аргументи ОСОБА_1 про несвоєчасне отримання ним копії постанови судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року не заслуговують на увагу.

Таким чином не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки сам ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після його проголошення, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Марківського районного суду Луганської області від 13 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, відносно нього.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО