Номер провадження: 33/813/1123/20
Номер справи місцевого суду: 946/2080/20
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 та його представника - адвоката Давиденко К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №201032 від 09.03.2020 року встановлено, що 09.03.2020 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Lexus ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. В. Тура навпроти будинку №155 у м. Татарбунари Одеської області, під час обгону не переконався в безпеці маневру по відношенню до транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі руху, який подав сигнал про намір повороту ліворуч, та здійснив з ним зіткнення, від удару автомобілі «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 та «Lexus ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 отримали механічні пошкодження.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та просить скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року, прийняти нову, якою провадження відносно ОСОБА_1 в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що він не був присутнім в судовому засіданні 30.07.2020 року в суді першої інстанції. 07 серпня 2020 року ним було отримано поштою повний текст постанови суду.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що він рухався позаду автомобіля Volkswagen синього кольору та здійснював обгін вказаного транспортного засобу. Позаду його транспортного засобу були відсутні інші транспортні засоби, а попереду автомобіля Volkswagen синього кольору рухався автомобіль ВАЗ 21099. Коли він випередив автомобіль Volkswagen, то наблизився до «ВАЗ 21099», щоб також його обігнати, той почав повертати ліворуч. При цьому водій автомобілю - «ВАЗ 21099» покажчик повороту не ввімкнув. Пояснення водія «ВАЗ 21099», в яких вказано, що позаду нього ніяких обгонів не було, не відповідає дійсності. Вважає, що саме водій «ВАЗ 21099» порушив вимоги п. 10.1 та 14.3 ПДР України. Суд першої інстанції не встановлював причинний зв`язок між діяннями водіїв та їх наслідками.

Перевіривши доводи клопотання, апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого водія - учасника ДТП - ОСОБА_2 та його представника - адвоката Давиденко К.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши наданий апелянтом з відеореєстратора відеозапис пригоди, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд був проведений за відсутності ОСОБА_1 , що вказує на необізнаність останнього з прийнятим судом рішенням.

На підтвердження доводів апелянта про те, що він 07 серпня 2020 року отримав поштою повний текст постанови, то матеріали справи містять поштове повідомлення, в якому міститься розписка ОСОБА_1 про отримання постанови саме 07.08.2020 року (а.с. 131).

Зазначені апелянтом обставини щодо отримання постанови районного суду 07.08.2020 року та подання останнім апеляційної скарги 17.08.2020 року шляхом направлення її поштовим відправленням, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення складу правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Наявність події та складу правопорушення доводяться шляхом подання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП, всебічно і об`єктивно не дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого прийняв необґрунтоване рішення.

Відповідно до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №201032 від 09.03.2020 року, згідно якого 09.03.2020 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Lexus ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. В. Тура навпроти будинку №155 у м. Татарбунари Одеської області, під час обгону не переконався в безпеці маневру по відношенню до транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі руху, який подав сигнал про намір повороту ліворуч, та здійснив з ним зіткнення, від удару автомобілі «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 та «Lexus ES 350», д.н.з. НОМЕР_1 отримали механічні пошкодження.

Із вказаним протоколом ОСОБА_1 категорично не погодився та надав письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи (а.с.8).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення, які надані ним як під час складання адміністративного протоколу, так і під час розгляду справи районним судом.

При цьому підтвердив, що він керуючи автомобілем «Lexus ES 350» рухався позаду автомобіля Volkswagen синього кольору та здійснював обгін вказаного транспортного засобу. Попереду автомобіля Volkswagen синього кольору рухався автомобіль ВАЗ 21099,який він також мав намір обігнати, що дозволяла йому дорожня обстановка. Коли він випередив автомобіль Volkswagen, то наблизився до «ВАЗ 21099», зазначений автомобіль почав повертати ліворуч, не включивши при цьому покажчик повороту. Такі дій водія стали наслідком зіткнення автомобілів, оскільки уникнути зіткнення він не міг. Вважає, що саме водій «ВАЗ 21099» порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що стало наслідком ДТП.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - водій ОСОБА_2 надав в апеляційному суді пояснення, в яких підтвердив факт ДТП у час та місці визначеному районним судом. При цьому зазначив, що керував транспортним засобом та здійснив поворот ліворуч із дотриманням вимог ПДР України, рухався на невеликій швидкості, завчасно увімкнув світовий покажчик ліворуч за 50 метрів до здійснення повороту до місця роботи. Зустрічного транспорту не було, позаду нього їхав автомобіль «Volkswagen» та безпосередньо перед виконанням маневру повороту він пересвідчився у відсутності інших транспортних засобів. При цьому зазначив, що автомобіль «Lexus ES 350» під керуванням ОСОБА_1 їхав дуже швидко, про що свідчить той факт, що на дорожньому полотні відсутній гальмівний шлях, тому він навіть не встиг здійснити свій маневр. Він побачив автомобіль «Lexus ES 350» в той час, коли вже той здійснював маневр обгону автомобіля «Volkswagen».

Представник ОСОБА_2 - адвокат Давиденко К.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на тому, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та здійснив поворот ліворуч із дотриманням вимог ПДР України.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 були інкриміновані порушення вимог п.п. 14.2, 13.1 ПДР, а саме перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Однак, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, саме дії водія ВАЗ 21099 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 2.3, 10.1, 14.3 ПДР України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно з п. 10.1 Зазначених правил, перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 14.3 ПДР, водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Як вбачається з запису відео реєстратора автомобіля «Lexus ES 350» під керуванням ОСОБА_1 , який був наданий апеляційному суду, останній рухався позаду автомобіля Volkswagen синього кольору та здійснював обгін вказаного транспортного засобу. Попереду автомобіля Volkswagen синього кольору рухався автомобіль ВАЗ 21099. Коли ОСОБА_1 випередив автомобіль Volkswagen, то наблизився до «ВАЗ 21099», щоб також його обігнати, автомобіль «ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_2 почав виконувати поворот ліворуч, при цьому не включивши покажчик повороту.

Зазначені дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» свідчать про те, що він не був уважним, перед початком маневру не переконався, що поворот ліворуч буде безпечним і не створить перешкод іншим транспортним засобам.

З зазначеного вбачається, що водій автомобіля «ВАЗ 21099» повинен був ще до початку здійснення маневру - повороту ліворуч надати можливість водію автомобіля «Lexus ES 350» закінчити обгін та лише після виконання вказаних дій, мав технічну можливість здійснити поворот ліворуч.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає твердження районного суду про порушення водієм ОСОБА_1 порушень вимог п.13.1 та 14.2 ПДР такими, що не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах докази, в тому числі і відеозапис відео реєстратора, який містить відеозапис обставин зіткнення автомобілів, заслухавши пояснення учасників справи щодо обставин ДТП, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Згідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався вимог законодавства, не дослідив повно та всебічно обставини справи, невірно оцінив наявні в матеріалах справи докази, та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при судовому розгляді.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, постанову районного суду - скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов