Справа № 466/4032/20 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/811/1173/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Татух Марії Дмитрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Татух Марії Дмитрівни на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27.05.2020 року о 01.25 год. по вул. С.Бандери, 83 в м.Львові керував транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ VITO 111 TDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість мови, не природна блідість обличчя), порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду захисник адвокат Татух М.Д. подала апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2020 року, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2020 року, а провадження у справі закрити провадження за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що з відібраних пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення незрозуміло, чи були свідки присутні на момент керування транспортним засобом. ОСОБА_1 стверджує, що він не був присутній при складанні протоколу, свідків не бачив, протоколу не підписував, також відсутня відмітка в тимчасовому дозволі на право керування, про складання оскаржуваного протоколу, копію протоколу ОСОБА_1 не надано.

Наголошує, що протокол про вчинення адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не може доводити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказує, про те що не погоджуються з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки повернення конверту з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» не є належним способом повідомлення сторони справи. Таким чином, на переконання захисника, суд порушив право ОСОБА_1 право на захист, на отримання правової допомоги, подання заперечень, пояснень, доказів у справі.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, та відсутні будь-які дані щодо відмови від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.

Апелянт вважає, що не може бути визнаний належним доказом долучений у справі відеозапис, оскільки такий не відображає відомостей про вчинення правопорушення, зокрема факт руху транспортного засобу, присутність свідків.

Зазначає, що оскільки наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведеного наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь, винність особи не може гуртуватися на припущеннях, апелянт прийшов до висновку про недоведеність вини у порушенні вимог п.2.5 ПДР .

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що ОСОБА_1 не отримував повістки в суд щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, з матеріалами не знайомився та оскаржуваної постанови не отримував.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку із тим, що він тривалий час хворіє та перебуває на лікуванні.

Заслухавши захисника - адвоката Татух М.Д. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч.1ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735(далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (тобто, відповідно до п.3 цієї Інструкції, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом серії ДПР 18 №428937 від 27.05.2020 року (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3,4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченні безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2592780 (а.с.6), відеозаписом з нагрудник камер працівників поліції та іншими матеріалами адміністративної справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Покликання апелянта як на підставу скасування судового рішення на те, що він не керував автомобілем, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , не заперечував стосовно керування ним транспортним засобом, та вказав, що щойно виїхав з провулку та з`їжджав з бордюру.

Окрім того як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з долученого до матеріалів справи відеозапису події від 27 травня 2020 року, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у зв`язку з наявністю підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Однак ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Поліцейський попередив ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду буде складено протокол за ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом є безпідставними. Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом. Протокол про адміністративне правопорушення містить усі необхідні реквізити, в тому числі у протоколі зазначені двоє свідків, присутніх при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта в частині того, що інспектором поліції не було складено направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то такі не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відтак у поліцейських не виникло обов`язку складати направлення ОСОБА_1 для проходження відповідного огляду до медичного закладу.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова судді винесена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим він був позбавлений права дати свої пояснення, ознайомитися з матеріалами справи, подавати докази та заявляти клопотання, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції шляхом прийняття до провадження його апеляційної скарги, та надання можливості подачі ним пояснень, клопотань та доповнень, а також наданням судом апеляційної інстанції можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи,та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання захисника адвоката Татух М.Д. про виклик та допит апеляційним судом свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 27 травня 2020 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Татух Марії Дмитрівни строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2020 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Татух Марії Дмитрівни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк