Номер провадження: 33/813/319/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Янковської Ю.Л., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Фасій Володимира Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2020 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №277119 від 09.12.2019 року водій ОСОБА_2 09 грудня 2019 року близько 17.50 год., керуючи автомобілем Tayota Prado, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, з боку вул. Купріна в напрямку вул. Констанді, напроти буд.70/1, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом Renault Laguna, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто судовий збір в дохід держави в сумі 420,40 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 через представника адвоката Фасій В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за санкцією ст. 124 КУпАП, замінивши стягнення з виплати штрафу на позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортним засобом.

Апелянт посилається на те, що судом були неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи.

Суд першої інстанції дійшов до розгляду справи формально, не врахував, що ОСОБА_2 порушив також п. 2.10 ПДР, а саме, залишив місце ДТП.

На підтвердження своїх доводів апелянт посилається на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений в приміщені органу поліції, в схемі ДТП відсутній підпис правопорушника, а також рапорт інспектора Мудренка С.О., з якого вбачається, що прибувши на місце ДТП було встановлено наявність лише одного автомобіля, тому виникла необхідність розшуку відносно ОСОБА_2 .

Посилаючись на наведене, адвокат Фасій В.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 вважає постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2020 року не мотивованою в частині накладення стягнення на правопорушника, також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у розгляді позову про стягнення моральної шкоди.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 надав заперечення, в яких зазначив, що вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки він визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, одразу після зіткнення вибачився перед потерпілим.

За сімейними обставинами йому було необхідно терміново їхати, проте він залишив потерпілому фото своїх документів та свій номер телефону для подальшого врегулювання ДТП.

Закінчивши свої справи він приїхав до органу поліції, підписав протокол, в суді першої інстанції визнав свою вину, сплатив штраф та судовий збір.

Також, зазначив, що правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП ним вчинено не було, він не переховувався, однак протокол відносно нього за ст. 122-4 КУпАП був складений та наразі перебуває на розгляді у Київському районному суді м. Одеси.

Незважаючи на можливість у даному випадку скласти євро протокол, зроблено цього не було, оскільки у водія ОСОБА_1 на час пригоди був відсутній поліс страхування цивільної відповідальності.

Крім того, зазначив, що його трудова діяльність вимушує постійно пересуватись містом, що буде не зручно у разі позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортним засобом. Також, зазначає, що має двох малолітніх дітей, яких необхідно відвозити до школи, на тренування тощо. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, судове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Фасій В.В. та Железняк Ю.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити, призначити ОСОБА_2 більш суворий захід адміністративного покарання, позбавити права керування транспортним засобом на строк від шести місяців до одного року.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши обставини, наведені ним в запереченні.

Справа переглядається в частині накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції були виконані, а саме, з оскаржуваної постанови судді районного суду вбачається, що ОСОБА_2 допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та підставою для притягнення водія до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з`явився до суду першої інстанції, визнав себе винним у скоєному повністю, фактичних обставин справи не оспорював.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказано, що застосовано обставину, яка пом`якшує вчинене, а саме, визнання своєї вини правопорушником, щире каяття, данні про особу винного та зазначено, що обставин, обтяжуючих вчинене правопорушення не встановлено.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Щире розкаяння винного має бути добровільними, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_2 судом першої інстанції обґрунтовано було враховано дані про особу винного та його щире каяття.

Одночасно, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що постраждалих осіб у скоєному ним ДТП немає, пошкоджені лише автомобіль підприємства та металева огорожа, діючим законодавством України передбачена можливість захисту права власниками пошкодженого майна в порядку цивільного судочинства.

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що ОСОБА_2 зник з місця пригоди, чим порушив ст. 122-4 КУпАП, були предметом розгляду в суді першої інстанції та була надана належна оцінка щодо відсутності в матеріалах справи відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши всі належні та допустимі докази, всупереч доводів апеляційної скарги, дотримався вимог статей 245 та 280 КУпАП та дійшов до правильного висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначив йому покарання відповідно тяжкості скоєному правопорушенню. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Фасій Володимира Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов