ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9747/20
провадження № 3/753/4611/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 02.06.2020 року, о 13 год. 00 хв., рухаючись по вул. Здолбунівська, 9-б у м. Києві, керував автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальцыв рук, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя та звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначивши, що того дня, він разом із батьком та своєю дівчиною їхали до дідуся, він був за кермом, його було безпідставно зупинено працівниками поліції, він і не відразу зрозумів, що вимога про зупинку адресована йому. Спочатку він побачив, як розвертається автомобіль поліцейських, потім вони увімкнули мигалку, він зупинився на стоянці «Сільпо». Працівники поліції забрали в нього документи, а потім стали стверджувати, що в нього вбачаються ознаки наркортиного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, від проходження якого він не відмовлявся. Наголошував на тому, що в стані наркотичного сп`яніння він не перебував і жодних ознак в нього не вбачалося, вважав, що це фальсифікація і не відчував себе в безпеці, тому просив, щоб при огляді був присутнім захисник. Просив провадження відносно нього закрити.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Невкритий В.Ю. просив врахувати пояснення ОСОБА_1 та провадження відносно останнього закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП або на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Свідок ОСОБА_3 свої пояснення підтримав і в судовому засіданні, зазначивши, що дійсно в його присутності та іще одного свідка, водієві ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, мотивуючи це відсутністю захисника.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою боді-камери АА 00824 та АА 00826, записи з яких було долучено до матеріалів справи.

З даних відеозапису з боді - камери працівника поліції, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичній установі у зв`язку з підозрою ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, при цьому останній від проходження огляду фактично відмовився, зазначавши, що він готовий проїхати до лікарні, однак виключно із захисником, а не з працівниками поліції. Разом з тим, такі дії ОСОБА_1 оцінюються як ухилення від проходження відповідного огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема, наркотичного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка, інспектор поліції ОСОБА_4 показав, що під час патрулювання було зупинено автомобіль «Opel Vectra» на іноземній реєстрації, водій якого не був пристебнутим. Спочатку водій ніяк не міг заїхати на парковку, помітно нервував. Пояснив, що не пристебнутий паском безпеки, оскільки не порушує швидкісний режим. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у лікаря-нарколога, водій від проходження огляду спочатку відмовився, зазначивши, що поспішає, потім наче погодився, однак вказав, що йому потрібен захисник. Водій намагався уникнути відповіді приблизно 35 хвилин. Водієві було роз`яснено, що захисник може під`їхати відразу на вул. Визволителів у м. Києві, де знаходиться медичний заклад. В подальшому, зі слів водія під`їхав захисник, однак при перевірці повноважень останнього, жодних підтверджуючих документів надано не було. Потім дана особа порадила ОСОБА_1 написати у протоколі «Не згоден». В подальшому в порядку ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку автомобіля. Водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, про що свідчить постанова серії ЕАМ за № 2622840.

Свідок ОСОБА_5 , який був допитаний в судовому засіданні, показав, що він, разом зі своїм сином ОСОБА_1 , їхали до його батька, їх зупинили патрульні та попросили заїхати на стоянку для перевірки документів, потім стали запитувати чому водій не пристебнутий та чому не оформлено обладнання. Оскільки син відповідав українською мовою, то став запинатися, після чого йому стали світити ліхтариком, потім запропонували проїхати до медичного закладу. Син не відмовлявся, однак сказав, що буде очікувати на захисника.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_5 також фактично підтверджують відмову ОСОБА_1 пройти огляд у встановленому законом порядку.

При цьому суд враховує вимоги п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, відповідно до якого, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому клопотання захисника про закриття провадження у даній справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлював адміністративну відповідальність, не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон 470; 2617-VIIІ), який криміналізовано поставлені у провину водію дії, що відповідно погіршує становище особи, що прямо суперечитиме конституційному принципу про незворотність дії закону, що посилює відповідальність, у даному випадку криміналізував діяння. Така правова позиція ґрунтується і на правилах статті 8 КУпАП.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію статті 130 КУпАП, виключав адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України статтею 286-1 криміналізував відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

За таких обставин приходжу до висновку, що 01 липня 2020 року відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, не тільки не була скасована, а навпаки була посилена.

З урахуванням наведеного вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за обставин, встановлених у протоколі, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи особу порушника та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності, і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя