Справа № 598/611/20
провадження № 3/598/301/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" вересня 2020 р. Суддя Збаразького районного суд Тернопільської області Олещук Б.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Збаражі Тернопільської області, матеріали, які надійшли від Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №548536 від 08.04.2020р., встановлено, що: «07.04.2020р. о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , порушив правила умов карантину людей, а саме порушив умови самоізоляції, а саме залишив самовільно місце ізоляції, яке вказав у інформаційній згоді, та ходив по вулиці і у магазин (продуктовий). Також, 07.04.2020р. близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_1 самовільно залишив місце самоізоляції, яке вказав у інформаційній згоді та пішов у магазин «Скорпіон» за сигаретами, тим самим порушив пункт 2 підпункту 17 Постанови Кабінету Міністрів №255 від 02.04.2020р.».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не визнав і пояснив, що дійсно він перебував на самоізоляції по АДРЕСА_1 , однак згодом змінив місце самоізоляції на АДРЕСА_2 , тому, що за попередньою адресою люди скаржились на його перебування в будинку. Крім того, коли працівники поліції складали протокол, він знаходився на балконі другого поверху і ніяких пояснень не надавав та з протоколом його ніхто не ознайомлював, а тому просить справу провадженням закрити.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, має бути зазначено: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто вказана норма ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст.44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до конкретних норм, які порушено.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 07.04.2020р. о 10 годині 00 хвилин, за адресою АДРЕСА_1 , залишив самовільно місце ізоляції, яке вказав у інформаційній згоді, та ходив по вулиці і у магазин (продуктовий). Крім того, 07.04.2020р. приблизно 22 години 00 хвилин ОСОБА_1 самовільно залишив місце самоізоляції, яке вказав у інформаційній згоді та пішов у магазин «Скорпіон» за сигаретами, тим самим порушив пункт 2 підпункту 17 Постанови Кабінету Міністрів №255 від 02.04.2020р.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення обмежувальних заходів на період карантину, які передбачені пунктом 2 підпункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2020р. №255.

Разом з тим,постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2020р. №255 не містить пункту 2 підпункту 17, а нею лише внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р., згідно яких назву і текст постанови викладено в новій редакції, які працівник поліції під час складання протоколу не врахував.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості самостійно, на власний розсуд визначити норму чинного законодавства, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проставлення підпису про ознайомлення з правами й обов`язками у протоколі про адміністративне правопорушення робиться запис про це.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

ОСОБА_1 заперечує той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складався у його присутності та стверджує, що йому не було надано можливості надати пояснення.

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на балконі і з ним спілкуються з вулиці, з розмови ніхто крім сестри до ОСОБА_1 не заходив.

Таким чином, при складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтями 256, 268 КУпАП, не надано можливість спростувати обставини, викладені у протоколі, що є порушенням права на захист.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Збаразького районного суду від 23.04.2020р. матеріали даної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, направлено в Збаразьке відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області для додаткового оформлення. Однак, Збаразьким відділенням поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області дана постанова суду не виконана.

З огляду на те, що оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки в судовому засіданні не можуть бути усунуті, вважаю, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та за недоведеністю вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, тобто згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.9, 62 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори», Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, ст.ст.7, 9, 247, 251, 255, 254, 259, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадженням закрити.

Дана постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Дана повна постанова суду складена, підписана і проголошена суддею 11 вересня 2020 року.

Суддя Богдан Олещук