Провадження № 3-89/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., за участі: представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого -власника майна ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , 14 вересня 2019 р. о 22.13 в м. Києві на регульованому перехресті пр. Відрадний - вул. Суздальська при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю BMW д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, судді пояснив, що рухався по проспекту Відрадному, повертаючи ліворуч на зелене світло світлофору. Перед ним в зустрічному напрямку стояла фура. Коли він розпочав поворот ліворуч жодних перешкод не було. Вже при закінченні повороту боковим зором побачив автомобіль, який рухався на великій швидкості. Це був автомобіль BMW, який рухався по тій самій смузі, де стояла фура та виїхав із-за неї. ОСОБА_3 натиснув на гальма, але вже відбулося зіткнення. Після ДТП звернувся до поліції, щоб вони перевірили номери, заміряли гальмівний шлях, але йому відмовили.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідка, допитавши експерта та дослідивши матеріали справ судді приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Потерпілий ОСОБА_4 судді пояснив, що рухався із центру міста по проспекту Відрадному прямо. На перехресті пр. Відрадний - вул. Суздальська в зустрічному напрямку стояло два автомобілі: кросовер, а за ним автомобіль ОСОБА_3 . Дорога в тому місці в жахливому стані, а тому він рухався не швидко, приблизно 50 км. на годину. Коли їхав, то весь час тримав в полі зору ці два автомобілі. Перший від нього автомобіль стояв і пропускав його, надаючи перевагу в русі, а другий (автомобіль ОСОБА_3 ) просто перед ним взяв та повернув ліворуч. Оскільки для потерпілого це було несподівано, то він не встиг миттєво відреагувати - натиснув на гальма, однак уникнути ДТП було неможливо. Додатково вказав, що дорога перед ним була пуста, ніякої фури не було. Оскільки автомобіль ОСОБА_3 перед ним вискочив зненацька, застосувати екстрене гальмування він не встиг, а тому гальмівного шляху не було. Алкоголю чи наркотичних засобів він не вживав.

Свідок ОСОБА_5 , що разом працює із ОСОБА_3 , судді показав, що біля 23.00 год. ОСОБА_3 йому зателефонував, повідомив, що попав в ДТП та попрохав приїхати. Коли приїхав, то побачив ОСОБА_3 , на обличчі якого була кров та синці. Другий учасник до ОСОБА_3 не підходив, спілкувався із поліцейськими та якимись людьми з пікапа. Хтось зняв номери з BMW та викликав евакуатор. ОСОБА_3 тим часом підходив до поліцейських та вимагав заміряти гальмівний шлях та дані спідометра, викликати оперативно-слідчу групу та перевірити потерпілого на стан сп`яніння, однак поліцейські відмовилися це робити. Після того, вони з ОСОБА_3 поїхали в «Медичне містечко», зробили рентгенівський знімок, переломів не було.

Зазначив, що не зважаючи на те, що був на місці ДТП, свої координати поліцейським не залишив, чому, пояснити не може. Гальмівного шляху він не бачив, бачив автомобіль ОСОБА_3 , що стояв розвернутий та автомобіль BMW, що стояв по ходу свого руху.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 судді пояснив, що водій автомобіля BMW не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Зазначив, що водій ОСОБА_3 мав надати перевагу автомобілю, що рухався назустріч, а в діях водія BMW не вбачається порушень п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Тобто потерпілий та експерт прямо зазначають про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП. Свідок ОСОБА_5 на місці ДТП присутній не був, тому суддя не може використати його показання ні як такі, що спростовують, ні як такі, що підтверджують вину ОСОБА_3 .

Крім показань потерпілого та експерта вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується.

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 257543, виходячи із змісту якого вбачається порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 ;

- схемою та фотографіями з місця ДТП, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 рухався автомобілем BMW на регульованому перехресті прямо, а водій ОСОБА_3 , повертаючи ліворуч не дав йому дорогу;

- письмовими показаннями потерпілого ОСОБА_4 , які він підтвердив в суді;

- висновком експерта № 0378 від 19 листопада 2019 р., який суду подав представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат Перепелиця С.О. Виходячи із змісту даного висновку:

1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля BMW 320і д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору повинен був рухатись зі швидкістю у відповідності до вимог п.12.4 ПДР, а з моменту виявлення небезпеки для руху діяти відповідно до вимог п.12.3. ПДР, тобто вживати заходи, направлені на уникнення зіткнення з автомобілем Honda CRV д/н НОМЕР_1 .

2. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Honda CRV д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був при виконанні маневру повороту ліворуч дати дорогу зустрічним транспортним засобам, тобто діяти відповідно до вимог п.16.6 ПДР.

3. В даній дорожній обстановці технічна можливість уникнення даної ДТП з боку водія автомобіля Honda CRV д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 полягала в дотриманні ним відповідних вимог ПДР в частині надання переваги зустрічним транспортним засобам при здійсненні маневру розвороту, тобто шляхом дотримання вимог п.16.6 ПДР, для виконання яких в нього не було перешкод технічного характеру.

4. Виходячи з наданого на дослідження об`єму матеріалів, водій автомобіля BMW 320і д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Honda CRV д/н НОМЕР_1 шляхом своєчасного застосування гальмування як при вказаній ним швидкості руху 60 км/год, так і при швидкості 50 км/год.

5. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Honda CRV д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.16.6 ПДР і вказані невідповідності з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з підстав, викладених в дослідницькій частині.

6. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BMWi 320 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з підстав, викладених в дослідницькій частині.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BMW 320і д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.4 ПДР в частині перевищення максимальної дозволеної швидкості, однак вказана невідповідність не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з підстав, вказаних в дослідницькій частині.

7. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Honda CRV д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.16.6 ПДР і вказані невідповідності були причиною виникнення аварійної обстановки з технічної точки зору;

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 підтвердив правильність свого висновку та подав клопотання про відшкодування суми витрат, пов`язаних із його явкою до суду.

Суд відкидає надані учасниками судового розгляду інші докази, оскільки вони хоч і стосуються події даної ДТП, однак не підтверджують і не спростовують вини ОСОБА_3 . Це копії: повідомлення про початок судового розслідування, витягу з ЄРДР, заяви про скоєння злочинів поліцейськими управління патрульної служби, відповіді на запит адвоката Перепелиці С.О. щодо реєстрації викликів швидкої медичної допомоги, інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, медичної документації ОСОБА_3 , заяви про скоєння злочинів слідчими, постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Суддя не може в повній мірі довіряти показанням свідка ОСОБА_5 , оскільки в протоколі даний свідок не зазначений, матеріали справи також не містять доказів присутності даного свідка на місці ДТП. Потерпілий також про цього свідка не згадував. А сам ОСОБА_5 не зміг пояснити судді, чому він не залишив працівникам поліції своїх даних.

Крім того, суддя не може довіряти показанням цього свідка про те, що ОСОБА_3 вимагав від поліцейських заміряти гальмівний шлях, оскільки як він сам зазначив в судовому засіданні, цього гальмівного шляху він не бачив, на схемі ДТП гальмівний шлях відсутній, а потерпілий також зазначив, що ніякого гальмівного шляху не було, оскільки ОСОБА_3 виїхав зненацька, а тому потерпілий не встиг загальмувати.

Виходячи із зазначених вище показань потерпілого та експерта, що підтверджені відповідними доказами, суддя також не довіряє показанням ОСОБА_3 про те, що під час його виїзду на перехрестя автомобіля BMW на перехресті не було, а сам автомобіль BMW рухався на дуже великій швидкості та вискочив із-за фури, що стояла на перехресті. Такі показання водія ОСОБА_3 суддя розцінює як такі, що дані з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується перевірки водія ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння, то інформація свідка про нібито відмову поліцейських виконати дану дію спростовується даними наявної в матеріалах справи копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначено, що у потерпілого були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому огляд не проводився. Однак поліцейські перевірили потерпілого на наявність ознак сп`яніння.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що дії водія ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суддя відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання щодо залучення прокурора, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. В справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення участь прокурора не передбачена.

Крім того, ОСОБА_3 заявив два клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення: в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та в зв`язку із фактом «розслідування кримінальної справи по тим же обставинам ДТП».

Суддя не вбачає підстав для закриття провадження в зв`язку із здійсненням досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення слідчими ДБР, оскільки це кримінальне провадження не стосується дій ОСОБА_3 під час вчинення ДТП. Крім того, про підозру жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлялось.

Відповідно до ч. 8 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Разом з тим, суддя вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_3 щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки минули строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

При цьому, враховуючи те, що адміністративне правопорушення було вчинене 14 вересня 2019 р. про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення від 14.09.2019, на момент розгляду справи в суді строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності сплинув.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Однак, суддя не може погодитися із міркуванням захисника Меєчко І.Д. та ОСОБА_3 про те, що провадження підлягає закриттю без встановлення види особи, що притягається до відповідальності. Така позиція судді обумовлена наявністю в справі потерпілих, яким правопорушенням завдана матеріальна та, можливо, моральна шкода. Факт визнання чи невизнання вини суттєво впливає на юридичні наслідки у виді можливості стягнення заподіяної шкоди із страхової компанії та/або винуватця події.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 269 Кодексу України про адміністративні правопорушення, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, у випадку не встановлення вини особи, що скоїла ДТП та, відповідно, завдала майнової (та/або моральної) шкоди потерпілому, це суттєво порушило б законне право потерпілого на відшкодування такої шкоди.

Як вже зазначалося вище, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Суддя не може задовольнити клопотання експерта ОСОБА_6 оскільки відповідно до п. 1 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої Постановою КМУ від 01 липня 1996 р. (надалі - Інструкція), компенсація (відшкодування) за відрив від звичайних занять виплачується лише особам, які не є працівниками підприємств, установ чи організацій.

Експерт ОСОБА_6 , виходячи із змісту його клопотання є працівником ТОВ «Експертна компанія «Індекс», а тому згідно п. 1 Інструкції за ним зберігається середня заробітна плата за весь час, затрачений ним у зв`язку з явкою та викликом до суду, у провадженні якого перебуває справа про адміністративні правопорушення. Будь-яких документів, щоб підтверджували вартість проїзду до місця виклику і назад експерт не надав.

Суддя також не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про повернення протоколу про адміністративне правопорушення органу, що його склав.

Так, відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 , складений у відповідності із вимогами закону, а тому підстави для повернення його органу, що його склав, відсутні.

Крім того, факт наявності кримінального провадження щодо слідчих ДБР та працівників поліції не є підставою для повернення протоколу, оскільки дане кримінальне провадження не стосується дій ОСОБА_3 під час вчинення ДТП. Крім того, про підозру жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлялось.

Факт травмування ОСОБА_3 , також не може бути підставою для повернення протоколу, оскільки норми ст. 256 КУпАП не передбачають обов`язкової фіксації даного факту в протоколі. Крім того, факт травмування особи - винуватця ДТП не впливає на ступінь його вини та інші обставини, які встановлює суддя під час розгляду справи. Для кваліфікації діяння особи, що притягується до відповідальності, важливий ступінь тілесних ушкоджень лише потерпілого.

Приймаючи до уваги наведене, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Агафонов С.А.