Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8309/19 Головуючий у 1-й інст. Шимон Л. С.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сірача В.С., потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника потерпілих адвоката Крижова М.О. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 22.08.2020 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2020 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 413670 від 21.08.2019 р., 21 серпня 2019 року об 11 год 45 хв у м. Житомирі, по вул. І. Кочерги, 6 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в попутному напрямку, та в подальшому по інерції автомобіль Toyota Auris перекинувся на припаркований транспортний засіб Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та закрити провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права. Зазначив, що для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності. Застосування п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КпАП України вказаний Кодекс не містить. Послався на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України, а тому висновок суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про встановлення вини (відсутність вини) були б правильними і такими, що ґрунтувалися б на вимогах закону.

Також зазначив, що в матеріалах справи достатньо доказів для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є незаконним.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 підтримав свої доводи та пояснення, надані в суді першої інстанції, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_3 та представник адвокат Крижов М.О. підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 , також просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його захисник Сірач В.С. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін.

При цьому усі учасники апеляційного розгляду надали пояснення, аналогічні поясненням в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали та докази, наявні в адміністративній справі, переглянувши відеозаписи, додані до матеріалів учасниками судового розгляду, відповідно до положень ст. 294 КУпАП прихожу до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення та закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однак як вбачається з аналізу матеріалів справи, доводів учасників судового розгляду та наведених вище норм КУпАП, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення наведених вище норм, а також вимоги ст.245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з наведеним постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови у відповідності до положень ст. 294 КУпАП.

При цьому відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №413670 від 21.08.2019 року за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , правопорушення було вчинено 21.08.2019 року. При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, були отримані судом першої інстанції для розгляду по суті 22.08.2019 року. В межах тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, судом досліджувались матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитувались сам правопорушник ОСОБА_1 , потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_5 , інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Житомирській області ДПП ст. лейтенант поліції Панасюк А.В., досліджувався висновок експерта та оглядалися відеоматеріали.

Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту норм Закону, на підставі яких було прийнято оскаржене рішення, вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливе за одночасної наявності двох умов: вчинення адміністративного правопорушення, а також сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення. Тобто закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1ст.247 КУпАП вказаний кодекс не містить.

Враховуючи наведене, оскаржувана постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови з ухваленням рішення по суті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, не дивлячись на закінчення на момент розгляду апеляційним судом справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Що стосується суті правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Статтею 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР) кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні п.п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При цьому особою, що складала даний протокол встановлено, що 21 серпня 2019 року об 11 год 45 хв у м. Житомирі, по вул. І. Кочерги, 6 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в попутному напрямку, та в подальшому по інерції автомобіль Toyota Auris перекинувся на припаркований транспортний засіб Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Що стосується доводів і пояснень сторони захисту та висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушень положень п.п. 2.3б та 10.3 ПДР та недоведеності в цій частині обвинувачення у вчиненні такого правопорушення, то з вказаними доводами та висновками суду апеляційний суд вважає за необхідне погодитися, а доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим пояснення ОСОБА_1 та його захисника, їх доводи та висновки суду в частині, що стосуються відсутності порушення з його боку вимог п.10.1 ПДР спростовуються матеріалами справи, а тому суд апеляційної інстанції ставиться до них критично та не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в цій частині.

Так суд першої інстанції, роблячи висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виходив з того, що зі змісту висновку експерта, порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 10.1, 10.3, 2.3б ПДР України, що вміняється останньому згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 413670 від 21.08.2019р, експертним шляхом не встановлено. Крім того, експертний аналіз щодо пунктів 10.3 та 2.3.б ПДР України у висновку експерта відсутній. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним п.п. 10.1, 10.3, 2.3б ПДР України, не доведена матеріалами справи. Належні та допустимі докази вчинення правопорушення суду не надано, а можливість їх отримання вичерпані.

Однак такий висновок суду в повному обсязі не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на наявних в справі доказах.

Апеляційним судом в межах пред`явленого обвинувачення у вчиненні правопорушення, на підставі положень ст.ст.251,252,280 КУпАП, в результаті апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 винний у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке полягає в тому, що він 21 серпня 2019 року керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Житомирі по вул. І. Кочерги, 6, порушуючи вимоги п.п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в попутному напрямку, та автомобіль якої в подальшому по інерції перекинувся на припаркований транспортний засіб Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, а також завдано матеріальні збитки.

Що стосується висновків суду, доводів та пояснень сторони захисту та висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.10.1 ПДР, то вони спростовуються матеріалами справи, а тому суд апеляційної інстанції ставиться до них критично.

Так, згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного правопорушення, вона підтверджується дослідженими апеляційним судом протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №413670 від 21.01.2019 року за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , схемою дорожньо-транспортної пригоди, з якою погодились учасники дорожньо - транспортної пригоди, схемою додаткового огляду місця пригоди від 16.03.2020, письмовими та усними поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , письмовими поясненнями, які були надані в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 , поясненнями інспектора поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписами наявними в матеріалах справи та висновком експерта №11/2-495 від 12.06.2020 року.

При цьому з висновку експерта №11/2-495 від 12.06.2020 року вбачається, що покази водія автомобіля Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині того, що перед моментом зіткнення вона не змінювала своєї траєкторії руху в поперечному напрямку дороги є неґрунтовними. Покази водія автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_1 в частині того, що перед початком маневру лівого повороту він зупинився на проїзній частині та тільки після цього розпочав маневр повороту є неґрунтовними. Підтвердити чи спростувати інші покази водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 експертним шляхом не представляється можливим. У даній дорожній обстановці водію автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_1 необхідно було діяти відповідно до вимог п. п. 1.10, 8.1, 10.1, 10.4, 11.1 та 11.4 ПДР України. Питання про відповідність дій водія ОСОБА_1 вказаним вимогам зазначених пунктів ПДР України несе правовий характер та може бути вирішене органами слідства чи суду самостійно з урахуванням юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів. У даній дорожній обстановці водію автомобіля Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 необхідно було діяти відповідно до вимог п. п. 1.10, 8.1, 10.1, 11.1 та 11.4, 13.1, 14.2(б), та 14.6 (е) ПДР України. Питання про відповідність дій водія ОСОБА_3 вказаним вимогам зазначених пунктів ПДР України несе правовий характер та може бути вирішене органами слідства чи суду самостійно з урахуванням юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, наявність технічної можливості для водія ОСОБА_1 полягала лише в чіткому виконанні вимог ПДР України, для чого перешкод технічного характеру в матеріалах справи не вбачається. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, наявність технічної можливості для водія ОСОБА_3 полягала лише в чіткому виконанні вимог ПДР України, для чого перешкод технічного характеру в матеріалах справи не вбачається. В наведеній дорожній ситуації для оцінки дій водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в умовах місця пригоди не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. В наведеній дорожній ситуації питання про причинний зв`язок з виникненням даної ДТП не потребує спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки.

Таким чином, не дивлячись на те, що експертом у своєму висновку не було чітко зазначено, чи було порушено водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказані в даному висновку положення ПДР, чи відповідали їх дії даним положенням та не встановлено причинний зв`язок між діями водіїв та настанням наслідків у виді ДТП, з аналізу усіх наведених вище доказів та пояснень учасників судового розгляду, вважаю за можливе зробити висновок про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.п.10.1 ПДР при зміні напрямку свого руху, повертаючи ліворуч на зустрічну смугу руху для паркування свого автомобіля, не впевнився в достатній мірі в безпечності свого маневру, та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .

При цьому навіть за умови можливої наявності також і в діях ОСОБА_3 порушень відповідних положень ПДР України, в тому числі і зазначених в наведеному вище висновку експерта, порушення ОСОБА_1 перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Що ж стосується можливого порушення ПДР потерпілою ОСОБА_3 , то встановлення таких обставин виходить за межі розгляду даної адміністративної справи та повноважень суду, оскільки такі можливі порушення не є предметом даного судового провадження. Разом з тим можливість обоюдної вини в даній ДТП апеляційним судом не виключається та може встановлюватися в позасудовому порядку або в порядку іншого цивільного чи адміністративного судочинства, тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, в діях ОСОБА_1 вбачається порушення останнім п..10.1 ПДР України, і саме як наслідок - вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи, що на момент розгляду апеляційним судом апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_2 закінчився передбачений ч.2 ст.38 КУпАП тримісячний строк накладання адміністративного стягнення за вчинене 21.08.2019 року адміністративне правопорушення, по справі відносно ОСОБА_1 у відповідності до положень п.7 ч.1 ст.247, 294 КУпАП підлягає закриттю.

З огляду на все вищенаведене у відповідності до положень ст.294 КУпАП постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закриттям провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 22.08.2020 про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде оголошено 19.10.2020 о 16.30.

Суддя: