Справа № 648/2085/20
Провадження № 3/648/916/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Рибас А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Білозерського ВП Херсонського відділу ГУНП в Херсонській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Первомайське Білозерського району Херсонської області, громадянки України, працюючої робітником на АФ «Білозерська», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

До суду на розгляд надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП., яка будучи матір`ю неповнолітніх ОСОБА_2 ,, 2003 р.н., ОСОБА_3 2007 р.н., ОСОБА_4 , 2008 р.н., ОСОБА_5 , 2010 р.н., ОСОБА_6 , 2012 р.н. ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України, та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» щодо забезпечення належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винною себе не визнала, заперечила проти обставин, вказаних у протоколі, посилаючись на те, що долучені до нього акти обстеження житлового будинку за місцем її мешкання проведені у її відсутність та за заявами її свекрухи ОСОБА_8 , які останньою і підписані та з якою вона має неприязні стосунки. Пояснила, що має чотирьох неповнолітніх дітей від сина ОСОБА_8 , який зловживає алкогольними напоями та ніде не працює, через що, вона вимушена була розлучитися та піти на роботу. Не зважаючи на те, що має на утриманні п`ятьох дітей та відсутності сторонньої допомоги, вказала, що постійно доглядає та утримує у затишку домоволодіння, однак діти граючись розкидають речі по кімнатах, та за час перебування на роботі вона фізично не взмозі забезпечити порядок в домі. Крім того повідомила що будь яких розмов з представниками органів опіки та піклування не мала.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батькиз обов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку суть правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не викладена, оскільки в протоколі не зазначено дії матері, які б свідчили про її ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачених законодавством та норми такого законодавства, а сам факт встановлення безладу в її житловому будинку не є підставою для притягнення її до такої відповідальності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, та актів обстеження житлово-побутових умов проживання викликають розумні сумніви, оскільки такий огляд проведений у відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не доведена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.184 КУАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області.

Суддя Рибас А.В.