ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1637/20
Провадження №3/477/1099/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , одруженого, генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», проживаючого в м. Миколаєві, адреса для листування: с. Галицинове Вітовського раойну Миколаївської області, вул. Набережна, 64,

за частиною першою статті 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 року №141, ОСОБА_2 , обіймаючи посаду генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», 17 липня 2020 року завищив суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року на суму 56831,00 грн, чим порушив пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.1, абз.«в» пункту 200.4 статті 200, пункту 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України пункту 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), чим порушив порядок ведення податкового обліку.

У судове засідання 24 вересня 2020 року ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

23 вересня 2020 року від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення по справі, в яких він свою винуватість не визнав повністю та просив провадження у справі відносно нього закрити.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення частини першої статті 268 КУпАП, а також відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, вважаю можливим розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 .

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 року №141, ОСОБА_2 , обіймаючи посаду генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», 17 липня 2020 року завищив суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року на суму 56831,00 грн, чим порушив пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.1, абз.«в» пункту 200.4 статті 200, пункту 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України пункту 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), чим порушив порядок ведення податкового обліку (а.с.3).

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що у податковій декларації датою відображення у податковому обліку з податку на додану вартість даних щодо податкового кредиту та від`ємного значення є дата подання до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість з відповідними відображеними у ній показниками. В разі допущення порушень при ведені податкового обліку з податку на додану вартість уважається вчиненим з моменту подання до контролюючого органу податкової декларації з неправильним показниками. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що порушення вчинено 17 липня 2020 року, що є датою складання акту перевірки та виявлення порушення, що є помилковим, оскільки правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-1 КУпАП не є триваючим. Тримісячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності сплив 19 серпня 2020 року, оскільки декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року подано 19 травня 2020 року, що є підставою на закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП та статті 38 КУпАП. Також указував на наявність підстав для закриття провадження у справі відносно нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 163-1 КУпАП відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Указане адміністративне правопорушення за своєю суттю не є триваючим.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У податковій декларації з податку на додану вартість у ІІ розділі рядки 10.1 та 17 відображається сума податкового кредиту, а у III розділі у рядку 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 ПК України).

Ураховуючи вище викладене, строком подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року є 20 травня 2020 року.

19 травня 2020 року головний бухгалтер ОСОБА_3 за його погодженням подав податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період квітень місяць 2020 року, яка згідно з квитанціями за №1 та №2 від 19 травня 2020 року того ж дня доставлена та прийнята органом Державної податкової служби (а.с.16,17,18).

Датою відображення у податковому обліку податку на додану вартість даних щодо податкового кредиту та від`ємного значення є дата подання до контролюючого органу податкової декларації, тобто датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частинию першою статті 163-1 КУпАП є дата її подання в електроному у вигляді до Податкової служби України, тобто 19 травня 2020 року, а не 17 липня 2020 року, як зазначено в протоколі про адмінстративне правопорушення від 07 вересня 2020 року.

Відповідно пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 вчинив правопорушення 19 травня 2020 року, протокол відносно нього складено 07 вересня 2020 року, який до суду на розгляд надійшов 10 вересня 2020 року, а адміністративне стягнення, у відповідності до частини другої статті 38 КУпАП, повинно бути накладено не пізніше ніж 19 серпня 2020 року.

Отже, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 минуло більше ніж три місяця з дня вчинення правопорушення.

Разом з цим, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначено про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Таким чином, суд уважає за необхідне дослідити обставини можливості закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з реабілітуючих підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 року №141 складено на підставі висновків акту податкової перевірки щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», в якому зазначено про порушення у вигляді включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми цього податку в розмірі 56830,80 грн сплачену у ціні придбаних у товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» та товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПОСТАВКАНИКОЛАЕВ» захисних окулярів, які відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та Постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року №224 звільняються від оподаткування, що потягло до завищення суми податкового кредиту на вказану суму ПДВ та до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на цю ж суму (ряд. 21 декларації з Податку на додану вартість за квітень 2020, ряд. 10.1 та 17 декларації з Податку на додану вартість за квітень 2020).

Відповідно до підпунктів 14.1.181, пункту 14.1, статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Приписами пункту 198.1. а) статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Схожа за змістом норма міститься також у пункті 198.3. статті 198 ПК України, згідно якої, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.2, статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: (або) дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; (або) дата отримання платником податку товарів/послуг.

Підставами для включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість пункт 198.6, статті 198 ПК України визначає лише податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних.

Аналогічна норма міститься також у пункті 201.10. статті 201 ПК України, згідно якої, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вище зазначеним нормам кореспондує припис пункту 198.6. статті 198 ПК України, згідно якого не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11, статті 201 цього ПК України та припис абзацу 19 пункту 201.10, статті 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З вищенаведених норм убачається, що однією з головних умов для виникнення права платника податків на включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість сум цього податку є наявність зареєстрованих постачальником товарів/послуг податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

В даному випадку, податкові накладні на суму податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 56830,80 грн, на підставі яких товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» включив до складу податкового кредиту у декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 відповідні суми податку за наслідками проведених господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс», що підтверджується податковою накладною від 25 березня 2020 року №298 на суму податку на додану вартість в розмірі 20 653,80грн та товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПОСТАВКА-НИКОЛАЕВ», що підтверджується податковою накладною від 09 квітня 2020 року №62 на суму податку на додану вартість у розмірі 36177,00 грн щодо поставок захисних окулярів, які були складені та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних вказаними постачальниками.

Відповідно до підпунктів 194.1.1, пункту 194.1, статті 194 ПК України, податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг, оскільки ціну товару визначали вищевказані продавці з додаванням до неї 20 відсотків податку на додану вартість і товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» сплачував вартість товару разом з податком на додану вартість, у нього не було підстав не відображати сплачену суму у складі податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2020, тому відсутні підстави вважати, що ним допущено порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку в частині включення до складу податкового кредиту за квітень 2020 суми податку на додану вартість в розмірі 56830,80 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 268, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, закрити через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО