П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовті Води, Дніпропетровської обл., громадянки України, працюючої кафе «Шашличок», продавцем, без місця реєстрації в України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП №351692 від 25.07.2020 року « ОСОБА_1 , 25 липня 2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , де продавець ОСОБА_1 перебувала без захисних окулярів, тобто порушила правила карантину, згідно постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що правила карантину вона не порушувала, а тому просила провадження у справі закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вона є лише найманим працівником, а тому в розумінні ст.44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 року, пояснення, рапорт, приходить до наступного.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 44-3 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» /із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №215 від 16.03.2020 та № 239 від 25.03.2020/ установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), із 01 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст.896, №30, ст.1061).

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 р. № 392, передбачено, що на період дії карантину серед іншого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках, у тому числі під тентами, на верандах, за умови дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який провадить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і використання відвідувачами, крім часу приймання їжі, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до Наказу №1804 від 29.11.2018 року «Про затвердження Мінімальних вимог безпеки і охорони здоров?я при використанні працівниками засобів індивідуального захисту на робочому місці», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 29.11.2018 року №1804, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2018 року за №1494/32946, для забезпечення безпеки та захисту здоров`я працівників роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання (забезпечення працездатності та належного гігієнічного стану) ЗІЗ з урахуванням вимог пункту 4 розділу І цих Мінімальних вимог.

Роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання і фізична особа, яка використовує найману працю /п.4 Розділ І Наказу №1804 від 29.11.2018 року/.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є лише працівником, а не роботодавцем на якого покладено обов`язок забезпечення засобами індивідуального захисту на робочому місці для безпеки та захисту здоров`я, а тому в розумінні ст.44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.252 КпАП України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 34, 38, 247 ч.1 п.1, 252, 255, 283-285, 291, 294 КпАП України, суд, -

у х в а л и в:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України - закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: