ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/819/262/20 Головуючий І інстанції Данилевський М.А.
Справа №654/1109/20 Доповідач Коломієць Н.О.
Категорія: 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Коломієць Н.О. при секретарі Березовському С.В., в присутності особи, щодо якої складно протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника Чухрая В.М., потерпілої ОСОБА_2 , її представника Діяментовича Д.Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника Чухрая В.М. на постанову судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Cтягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 20.03.2020 о 09.24 годині на 25 км + 280 м автодороги Олешки Гола Пристань Скадовськ, керував автомобілем OPEL VECTRA, д.н. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, а саме під час виконання маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить нікому перешкод під час розвороту, не надав дорогу в русі автомобілю FORD, д.н. НОМЕР_2 , який рухався позаду в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим порушив вимоги п.2.3.б, 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Не погоджуючись з вказаною постановою захисник Чухрай В.М. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження про адміністративне правопорушення, а провадження - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Мотивуючи свої вимоги зазначає, що суд неправильно оцінив зібрані у справі докази, оскільки зі матеріалів справи вбачається, що порушень ПДР з боку водія ОСОБА_1 допущено не було, ДТП сталася через порушення з боку водія ОСОБА_2 . ПДР, зокрема допустимої швидкості руху в населеному пункті, перетинання суцільної лінії горизонтальної розмітки роздільної смуги руху, що створило для водія ОСОБА_1 аварійну обстановку та перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Стверджує, що суд проявив упередженість до ОСОБА_1 та ще з початку розгляду справи пропонував сторонам закрити провадження у справі через невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та захисник підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник Діяментович Д.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши позиції сторін, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог при розгляді даної справи судом першої інстанції не дотримано.

Згідно вимог ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог п.2.3.б, 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України (ПДР), відповідно до яких

-бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3. б ПДР);

-перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10. 1 ПДР);

-у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч (а. 10. 3 ПДР).

-перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот (п. 10.4).

Згідно статті 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що до суду був скерований протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 468076, складений 20.03.2020 року інспектором Голопристанського ВП ГУНП України в Херсонській області відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

До цього протоколу, органом, уповноваженим на збирання доказів додано як докази винуватості ОСОБА_1 схему ДТП, акт огляду транспортних засобів, та письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Отже особа, уповноважена на збирання доказів винуватості особи, склавши протокол про адміністративне правопорушення вважала схему ДТП, пояснення водіїв учасників ДТП та свідка ОСОБА_3 достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не звернувши уваги, що ці докази є суперечливими.

Зокрема в своїх поясненнях кожен з водіїв заперечував свою вину у ДТП, а письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , додані до протоколу свідчили на користь водія ОСОБА_1 . При цьому, сама по собі схема ДТП та акт огляду транспортних засобів не спростовували версію перебігу подій, що висувалась водієм ОСОБА_1 .

Не зважаючи на суперечливість цих доказів, суд першої інстанції, формально послався на них в оскаржуваній постанові як на докази винуватості ОСОБА_1 та не дав їм належної, ґрунтовної юридичної оцінки, що призвело до передчасності висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував, що ним порушено будь-які вимоги ПДР України. Вказував, що 20.03.2020 року близько 09:24 годин, керуючи автомобілем OPEL VECTRA, д.н. НОМЕР_1 , виїжджав з автозаправки «Амік», що розташована на автодорозі Олешки-Гола Пристань- Скадовськ у напрямку міста Скадовську, на невеликій швидкості. Виїзд з заправки має смугу для розгону. Враховуючи, що йому потрібно було розвернутись у зворотному напрямку, а на тій дільниці дороги цьому маневру перешкоджала суцільна роздільна смуга, він декілька метрів проїхав по полосі розгону та перестроївся на свою полосу руху. Бачив, що на певній відстані за ним рухався автомобіль «Богдан». Коли, суцільна смугу закінчилась і він мав можливість здійснити розворот він увімкнув лівий покажчик повороту, зупинився, за ним зупинився і автомобіль ОСОБА_4 . Він пропустив зустрічний автомобіль і пересвідчившись, що на зустрічній смузі руху немає автомобілів та будь-яких інших перешкод, почав маневр розвороту, однак в цей час на зустрічні смузі руху, в його автомобіль врізався автомобіль FORD, д.н. НОМЕР_2 , який на великій швидкості вилетів на зустрічну смугу з попутного напрямку. Об`єктивно бачити цей автомобіль він не міг, оскільки за ним зупинився автомобіль ОСОБА_4 , він рухався на першій передачі виконуючи маневр розвороту і не передбачав, що на зустрічну смугу вилетить автомобіль з попутного напрямку. Вважає, що винуватцем ДТП є водій автомобіля ОСОБА_2 , яка на великій швидкості перетнула суцільну роздільну смугу руху та раптово виїхала на зустрічну смугу і він не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Вказує на те, що п. 10. 4 ПДР зобов`язує водія перед поворотом або розворотом завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Він стверджує , що належним чином виконав ці вимоги, а саме: зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, дав дорогу зустрічному транспортному засобу, почав виконувати цей маневр з крайнього лівого положення на проїзній частині, тобто своїми діями дотримався вимог п. 10.3, 10.4 ПДР.

Потерпіла ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснила, що рухаючись автодорогою Олешки Гола Пристань Скадовськ на 25 км + 280 м на автомобілі FORD, д.н. НОМЕР_2 , побачила як з АЗС «Амік», з «полоси розгону», в попутному напрямку в сторону м. Скадовськ виїхали один за одним два автомобіля: OPEL VECTRA та «Богдан», деякий час вони їхали один за одним, вона рухалась на тій же полосі у попутному напрямку. Потім побачила, як автомобіль ОСОБА_4 зупинився в місці, де закінчується суцільна лінія дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Оскільки вона рухалась зі швидкістю -90-100 км/год, вона не встигала загальмувати, тому, упевнившись, що на зустрічній смузі немає транспортних засобів, виїхала на зустрічну смугу, щоб уникнути зіткнення з автомобілем Богдан, і на зустрічній смузі руху сталось зіткнення з автомобілем OPEL VECTRA під керування ОСОБА_1 , який здійснював маневр розвороту, який вона не могла бачити через автомобіль ОСОБА_4 , який був за автомобілем OPEL VECTRA. Об`їхати автомобілі справа не вбачала можливості, оскільки там узбіччя і уклін, тому в разі такого маневру її автомобіль могло занести у поле. Вважає, що винуватцем ДТП є водій ОСОБА_1 , оскільки вона у будь-якому разі рухалась по головній дорозі і з дозволеною за межами населеного пункту швидкістю, в той час як ОСОБА_1 , виконуючи маневр розвороту мав впевнитись, що це буде безпечним для всіх учасників руху.

Свідок ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції показав, що 20.03.2020 року, керуючи автомобілем ОСОБА_4 , виїжджав з автозаправки «Амік», що розташована на автодорозі Олешки-Гола Пристань- Скадовськ у напрямку міста Скадовську. Виїзд з заправки має смугу для розгону. Перед ним рухався автомобіль OPEL VECTRA під керування ОСОБА_1 , (як згодом з`ясувалось). Декілька метрів вони рухались один за одним у попутному напрямку, перестроївшись на свою смугу для руху. Враховуючи, що автомобілю OPEL VECTRA потрібно було розвернутись у зворотному напрямку, коли суцільна смугу закінчилась, водій автомобіля OPEL VECTRA ОСОБА_1 увімкнув лівий покажчик повороту, зупинився, він ( ОСОБА_3 ) також зупинився, щоб дати ОСОБА_1 закінчити маневр. Бачив, як ОСОБА_1 пропустив зустрічний автомобіль і пересвідчившись, що на зустрічній смузі руху немає автомобілів та будь-яких інших перешкод, почав маневр розвороту, однак в цей час на зустрічні смузі руху, в його автомобіль врізався автомобіль FORD, д.н. НОМЕР_2 , який на великій швидкості вилетів на зустрічну смугу з попутного напрямку. Сталася ДТП. Він (свідок) викликав поліцію та швидку допомогу. Вважає, що винуватцем ДТП є водій автомобіля ОСОБА_2 , яка на великій швидкості перетнула суцільну роздільну смугу руху та виїхала на зустрічну смугу.

Отже, з показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що водій ОСОБА_1 перед розворотом завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, дав дорогу зустрічному транспортному засобу, отже належно виконав вимоги п. 10.1, 10.3 ПДР.

При цьому судом не встановлено зацікавленості цього свідка, який є сторонньою особою по відношенню до обох водіїв у результатах розгляду справи.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_3 узгоджуються з схемою ДТП, відповідно до якої місце зіткнення транспортних засобів відмічено на відстані 1,3 м від лівого краю проїзної частини лівої смуги руху відносно напрямку від м. Олешки до м. Скадовськ. На схемі зображено положення транспортних засобів відносно елементів проїзної частини, що передбачає наступний механізм їх зіткнення: автомобіль OPEL VECTRA з обраною ним траєкторією та швидкістю виконує маневр повороту ліворуч із крайнього лівого положення займаного ним перед початком маневру, а автомобіль FORD знаходиться в межах займаної смугу руху в процесі обгону зазначених транспортних засобів.

Таким чином, із зібраних у справі доказів органом уповноваженим не це, вбачається, що саме водій ОСОБА_5 перетнула суцільну лінію горизонтальної розмітки та почала виконувати маневр обгону транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по зустрічній смузі руху, через що водій ОСОБА_1 не зміг завершити початий ним маневр розвороту через зіткнення з автомобілем FORD.

Пояснення водія ОСОБА_2 про те, що вона порушила ПДР у стані крайньої необхідності, через те, що водій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 несподівано для неї зупинили свої транспортні засоби безпосередньо перед її автомобілем, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 і не свідчать про винуватість ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_2 стверджувала, що рухалась з дозволеною швидкістю руху на цій ділянці дороги 90-100 км/год. Разом з цим, правилами п. 12.1, 12.3. ПДР переписано водієві, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху він повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Побачивши попереду в попутному напрямку транспортні засоби, водій ОСОБА_2 не вжила заходів щодо зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу а почала виконувати маневр обгону транспортних засобів по зустрічній смузі руху, перетнувши при цьому суцільну лінію, що розділяла проїзні частини дороги.

При цьому, твердження водія ОСОБА_2 про те, що транспортні засоби зупинились раптово і вона не встигла загальмувати не свідчать про порушення водієм ОСОБА_1 ПДР, оскільки водій ОСОБА_2 повинна була обрати таку швидкість руху, яка б дозволяла їй завчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки.

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що швидкість руху їх автомобілів була незначною, оскільки вони щойно перестроїлись на свою смугу руху з полоси розгону автозаправки «Амік», при цьому, проїхавши на незначній швидкості діяльну дороги з суцільною лінією горизонтальної розмітки, ОСОБА_1 зупинився для виконання маневру розвороту, подавши відповідний сигнал, а водій ОСОБА_3 зупинився за ним. При цьому ОСОБА_1 , перед початком маневру розвороту встиг пропустити зустрічний транспорт, тобто автомобіль ОСОБА_1 перебував у статичному стані деякий час, а не зупинився раптово, як стверджує ОСОБА_2 .

Більш того, ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначала, що рухаючись у попутному напрямку позаду цих автомобілів, здалека бачила, як вони один за одним виїжджали з автозаправки на свою смугу руху, при цьому до місця виконання маневру розвороту згідно із схемою ДТП необхідно було проїхати 280 метрів, тобто для водія ОСОБА_2 поява автомобілів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на її смузі руху не була несподіваною. Проте вона не вжила заходів для зменшення швидкості та побачивши, що на зустрічній смузі руху відсутні транспортні засоби, вирішила обігнати автомобілі по зустрічній смузі руху, однак не врахувала, що ОСОБА_1 вже розпочав маневр розвороту, та сталося зіткнення.

Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що за таких обставин вина саме ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не доведена зібраними у справі доказами поза розумним сумнівом.

Склад адміністративного правопорушення передбачає комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбачає систему ознак, що характеризують зовнішню сторону правопорушення.

Вона містить у собі передусім такі ознаки, як:

?власне протиправне діяння дія чи бездіяльність;

? шкідливі наслідки діяння,

? причинний зв`язок між протиправним діянням і шкідливими наслідками, що наступили;

? час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення.

Суб`єктивна сторона це комплекс ознак, що характеризують внутрішню сторону правопорушення. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

За відсутності хоча б однієї із складової об`єктивної та суб`єктивної сторони караного діяння, не можна стверджувати, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення.

При цьому доказуванню підлягають всі елементи складу правопорушення

Тобто органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути доведено не тільки сам факт вчинення протиправної дії та її наслідків, але й причинний зв`язок між діяннями конкретної особи та шкідливими наслідками, що настали.

За клопотанням представника ОСОБА_2 судом було призначено комплексну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу для з`ясування питання - дії кого з водіїв з технічної точки зору призвели до дорожньо-транспортної пригоди, проте виходячи з висновку експертного дослідження №307-АТ від 24.09.2020, встановити причини зв`язок між діями кожного з водіїв, з шкідливим наслідками, що настали неможливо через відсутність достатніх доказів у справі.

У рішенні «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наявності певної неповноти, ініціював дослідження доказів та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, тобто взяв на себе функцію обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що ЄСПЛ розцінено як порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу.

Тобто в силу норм чинного КУпАП та практики ЄСПЛ апеляційний суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, оскільки в протилежному випадку буде порушено принцип рівності сторін і вимог змагальності процесу, тому відповідних дій на клопотання експерта про збирання таких доказів, не вчинив.

Таким чином, причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 висновком експерта не підтверджено.

З показань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо стверджувати поза розумним сумнівом, що ДТП сталася саме з вини водія ОСОБА_1 .

Не підтверджує також наявності в діях ОСОБА_1 порушення п.2.3.б, 10.1, 10.3, 10.4 , ПДР України долучена до протоколу схема ДТП, оскільки зазначені в ній дані, а саме місце зіткнення автомобілів, їх розташування на проїзній частині автодороги, не спростовує показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 . Отже, зазначена схема ДТП, на переконання апеляційного суду, не може в категоричній формі бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, оскільки не містить будь-якої інформації щодо причинно-наслідкових зв`язків у діях учасників ДТП за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а доводить лише факт наявності ДТП.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, то він сам по собі без підтвердження іншими доказами в справі не може свідчити про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення, тим більш, що останній в доданих до протоколу письмових поясненнях вказав, що вину не визнає.

Таким чином, на думку апеляційного суду, належних та достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України, і як наслідок - наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, здобуто не було, а суд першої інстанції при розгляд справи не звернув належної уваги на вказані обставини.

З огляду на вищенаведене у відповідності до положень ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає задоволенню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у зв`язку з порушенням пунктів ПДР України, зазначених в протоколі.

Керуючись ст.ст.285, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Чухрая В.М. задовольнити.

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,- скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом:

Секретар судового засідання С.В. Березовський

Постанова набрала законної сили 08.10.2020 року