Справа № 950/1441/20
Номер провадження 3/950/695/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засіданні Сивоконь А.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника Васильця С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Лебединського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 236912 від 13.07.2020 року ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що він 13.07.2020 року о 20:00 год. в с. Василівка, по вул. Вишнева, Лебединського району, Сумської області керував автомобілем ВАЗ 2101 номерний знак: НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні сувою вину не визнав та пояснив, що він 13.07.2020 року перебував в м. Лебедині, по вул. Першогвардійська, Сумської області, але автомобілем в той час не керував, так як під час суперечки із гр. ОСОБА_2 , отримав травму та потребував медичної допомоги і був доставлений до лікарні медичними працівниками на кареті невідкладної допомоги для отримання медичної допомоги. Після цього до його місця перебування приїхали працівники поліції, які звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не дивлячись на те, що він потребував медичної допомоги та фізично не міг керувати транспортним засобом в наслідок вище зазначених подій.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд вважає, що даний доказ не підтверджує вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення та знаходить обґрунтованими доводи про недоведеність висунутих звинувачень.

Як свідки вчиненого правопорушення, в протоколі вказані громадяни ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , але факти, які б могли підтвердити чи спростувати дані особи в судовому засіданні перевірені не були, так як дані свідки до суду не з`явилися з невідомих причин.

Разом з цим, допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 , показав, що того дня він перебував разом із ОСОБА_1 , але за кермом автомобіля його в цей день не бачив, був поруч коли між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , сталася суперечка і ОСОБА_1 , отримав травму, після чого приїхали працівники поліції, і замість того, щоб надати допомогу чи викликати лікарів, звинуватили ОСОБА_1 , в керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, хоча на той час останній фізично не міг керувати транспортним засобом та як у нього були вибиті зуби.

Також, допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 , показав, що того дня він зустрівся з ОСОБА_1 , біля магазину, ознак будь якого сп`яніння той не проявляв, після чого вони разом поїхали до місця проживання ОСОБА_4 , після чого останній зайшов до домогосподарства, а через деякий час вийшовши за двір побачив ОСОБА_1 , з вибитими зубами. Хто наніс йому такі ушкодження він не знав, а на місці події вже були працівники поліції, після чого ОСОБА_1 , на автомобілі невідкладної допомоги поїхав до лікарні.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність звинувачень ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриття згідно зі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя: О. В. Чхайло