КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/3839/2020 Суддя 1 інстанції - Бойко О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Торопова А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червеня 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 гривень.

Згідно постановою судді, ОСОБА_1 02.04.2020 року о 16 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. А. Глушкова, 139, порушив правила карантину, а саме не дотримався умов ізоляції, чим порушив вимоги постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, тобто вчинив дії передбачені ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

При цьому апелянт посилається на те, що суддя районного суду неповно з`ясував обставини справи та не дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення.

Не заперечуючи тієї обставини, що він повинен був перебувати на самоізоляції після повернення з Грузії, апелянт вказує на те, що вирішив вийти на вулицю, щоб перевірити автомобіль та вимкнути гучний звук сигналізації, який заважав сусідам та оточуючим. В цей момент під`їхали працівники поліції та, не розібравшись в ситуації, почали складати протокол.

Апелянт вважає, що суддя районного суду при винесенні постанови не врахував характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, який на даний час є безробітним, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_2 , якому виповнилось лише 7 місяців.

Накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень є непосильним тягарем для його родини в умовах економічної кризи та безробіття.

Окрім того, в матеріалах справи немає даних про те, що ОСОБА_1 хворий на респіраторне захворювання, а також обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника.

Дії ОСОБА_1 вчинені вперше, носили короткочасний характер та не спричинили шкоди іншим особам, тому апелянт вважає, що його слід звільнити від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червеня 2020 року, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в апеляції особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, не заперечується.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя районного суду врахував характер вчиненого правопорушення, наявні у справі дані про особу правопорушника та обґрунтовано визначив адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи характер та умови поширення пандемії захворювання на COVID 19 та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року щодо встановлених правил карантину, суддя апеляційного суду не може погодитись з твердженням апелянта про те, що порушення правил самоізоляції є малозначним порушенням.

При цьому відсутність в матеріалах справи даних про наявність захворювання у самого ОСОБА_1 та наявність тяжких наслідків внаслідок порушення ним умов ізоляції, також не може свідчити про малозначність порушення, позаяк особа, яка повинна перебувати в умовах ізоляції за відповідними показниками, у разі порушення таких умов наражає на небезпеку зараження небезпечним захворюванням невизначену кількість осіб, з невизначеною тяжкістю перебігу хвороби та наслідками, у тому числі, і летальними. До того ж такі небезпечні наслідки можуть наставати протягом досить тривалого (як мінімум, протягом інкубаційного періоду хвороби) часу після вчинення правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для визнання порушення ОСОБА_1 умов ізоляції при пандемії на COVID19 малозначним порушенням, що може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності та оголошення усного зауваження.

Посилання апелянта на те, що при накладенні адміністративного стягнення необхідно було врахувати його ставлення до вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, сімейний та матеріальний стан, не може вплинути на розмір штрафу, визначеного суддею районного суду, оскільки ОСОБА_1 призначено штраф у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 44-3 КУпАП.

Таким чином, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі ст.

22 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська