Справа № 428/2754/20
Провадження № 33/810/178/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши «28» вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк, Луганської області апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Євробудкомпані», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 червня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави. Також з ОСОБА_2 стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

У постанові суду зазначено, що 12.03.2020 року о 13 годині 20 хвилин на автошляху О-13-0901 «Сєвєродонецьк-Чабанівка-Окнине» в с. Пурдівка, Новоайдарського району, Луганської області, біля електроопори № 3, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний АШМ, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, довжиною 115 см., шириною 60 см., глибиною 11 см. на проїжджій частині дороги, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21095, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд не перевірив, як це передбачено ст.278 КУпАП, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Зазначив, що у постанові Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.06.2020 року вказано, що ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час, дату та місце судового засідання. Вважає зазначені відомості є невірними, оскільки його жодним способом не було повідомлено про час, дату та місце судового засідання, також у протоколі серії БР № 245138 у графі про розгляду адміністративної справи, а саме про дату та час відомості відсутні. У графі про місце розгляду адміністративної справи зазначено: суд м. Сєвєродонецьк, хоча постанова видана Новоайдарським районним судом Луганської області, що суперечить відомостям зазначеним у протоколі.

Зазначає, що у постанові суду першої інстанції не вказано, якими саме конкретними його діями чи бездіяльністю було порушено правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні зазначеної автомобільної дороги, якими саме доказами встановлено наявність у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що він дійсно перебуває на посаді директора ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ», яке було частково засновано з метою задоволення потреб держави та населення країни в удосконаленні і розвитку автомобільних доріг загального користування, розширення можливостей виробничого та соціального розвитку підприємств дорожнього господарства, підвищення ефективності використання. Вказує, що ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ» є підрядним підприємством і здійснює послуги з ремонту, технічного обслуговування дорожньої інфраструктури і пов`язаного обладнання та супутні послуги, (експлуатаційне утримання та поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Луганській області), в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів на підставі укладеного договору підряду з Управлінням розвитку та утримання мережі автомобільних доріг області Луганської обласної державної адміністрації.

Як наголошує апелянт, він не є власником будь-якої автомобільної дороги, в тому числі і дороги, вказаної в Постанові, а є лише підрядником за відповідним договором підряду. До того ж послуги з ремонту, технічного обслуговування дорожньої інфраструктури і пов`язаного обладнання та супутні послуги, (експлуатаційне утримання та поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Луганській області) здійснюються тільки згідно умов договору і лише в межах фінансування.

Посилаючись на пункти 5, 6 ч. 1 ст. 11, ст.ст.8,10,13 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-ГУ "Про автомобільні дороги" зазначає, що власником автомобільних доріг, загального користування є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державної служби автомобільних доріг України. Тому вважає, що працівники ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ» в розумінні ч.1 ст.140 КУпАП не є суб`єктами адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом сповіщення телефонограмою від 15.09.2020 року (а.с.63-65), про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Апеляційний суд, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Перевіряючи доводи клопотання ОСОБА_2 про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження та необхідність його поновлення апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником… протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи належним чином не повідомлявся та постанова суду від 03 червня 2020 року винесена без його участі. Водночас підтверджень того, що ОСОБА_2 своєчасно була направлена копія постанови суду, у справі відсутні. Проте, як свідчать матеріали справи, 19 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області із заявою про внесення його даних до електронної справи для забезпечення реалізації своїх процесуальних прав (а.с.23) та 28 серпня 2020 року подав до суду електронну заяву про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи і отримати копію судового рішення (а.с.26-27). Сама апеляційна скарга ОСОБА_2 подана до місцевого суду 09 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання апелянта щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне скарження та вважає за можливе поновити цей строк.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, суддя місцевого суду послався на досліджені судом письмові докази, зокрема: на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 245138 від 24.03.2020 року, акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі від 12.03.2020 року, схему наслідків ДТП без потерпілих від 12.03.2020 року, фототаблицю, письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та інші матеріали справи.

З такими висновками місцевого суду не можна погодитися виходячи з наступного.

Зміст оскаржуваного рішення свідчить про те, що місцевий суд, усупереч вимогам ст.252 КУпАП, не дав належної оцінки наявним у справі та дослідженим під час судового розгляду доказам з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, обмежившись лише на їх посилання у судовому рішенні, без розкриття змісту кожного із доказів та яке доказове навантаження вони несуть для висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.140 КУпАП.

Натомість, перевіркою досліджених місцевим судом доказів встановлено наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 245138 від 24.03.2020 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.4 ст.140 КУпАП (а.с.4). вбачається, що 12.03.2020 року о 13 годині 20 хвилин на автошляху О-13-0901 «Сєвєродонецьк-Чабанівка-Окнине» в с. Пурдівка, Новоайдарського району, Луганської області, біля електроопори № 3, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний АШМ, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, довжиною 115 см., шириною 60 см., глибиною 11 см. на проїжджій частині дороги, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21095, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 ;

Згідно акту обстеження ділянки вулично - шляхової мережі від 12.03.2020 року (а.с.5) вбачається, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги покладено на Управлінням розвитку та утримання мережі автомобільних доріг області Луганської обласної державної адміністрації (пункт №1) та виявлені недоліки в утриманні вулично шляхової мережі ділянки автошляху О-13-0901 (пункт №5).

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення схема наслідків ДТП без потерпілих від 12.03.2020 року, з фототаблицею до неї (а.с.6-8), а також письмові пояснення ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , (а.с.9,10) лише підтверджують факт виявленої вибоїни на автошляху із наслідками ДТП.

У той же час диспозицією ч.4 ст.140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, можуть бути як посадові особи, так і громадяни. В цьому випадку, протокол складено щодо посадової особи - директора ТОВ «Євробудкомпані» ОСОБА_2 .

При визнанні ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що він, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний АШМ, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, довжиною 115 см., шириною 60 см., глибиною 11 см. на проїжджій частині дороги, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21095, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 , а отже було порушено вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

Натомість судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вищезазначеного, зокрема, наказ про прийняття ОСОБА_2 на роботу та призначення його директором ТОВ «Євробудкомпані», його посадова інструкція, що унеможливлює з`ясування питання, чи відноситься до його посадових обов`язків дотримання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодороги.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що дорога О-13-0901 «Сєвєродонецьк-Чабанівка-Окнине» в с. Пурдівка, Новоайдарського району, Луганської області, перебуває на балансі ТОВ «Євробудкомпані» або ТОВ «Євробудкомпані» є підрядним підприємством і на умовах відповідного договору з Управлінням розвитку та утримання мережі автомобільних доріг області Луганської обласної державної адміністрації здійснює послуги з ремонту, технічного обслуговування дорожньої інфраструктури і пов`язаного обладнання та супутні послуги, (експлуатаційне утримання та поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Луганській області), в межах виділених фінансових ресурсів, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі.

Згідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Отже слід дійти висновку про недоведеність «поза будь-яким розумним сумнівом» того, що ОСОБА_2 , як посада особа, яка є відповідальною за експлуатаційний АШМ, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, довжиною 115 см., шириною 60 см., глибиною 11 см. на проїжджій частині дороги, чим порушив правила та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21095, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 , а отже ним було порушено вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

У зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин справи, які наведені у постанові суду, не відповідають зібраним у справі та перевіреним апеляційним судом доказам у їх сукупності.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, а його висновки про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення не ґрунтується на належних доказах.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.4 ст.140 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО