ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8272/20Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 33/817/364/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (600) шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 15 травня 2020 року о 21 год. 30 хв., по вул. Л. Українки, 39 в м. Тернополі керував транспортним засобом «Мегсеdes Веnz», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у даній справі на підставі відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а коли ОСОБА_1 попросив про це, то йому було відмовлено в проханні. Вважає, що письмові покази свідків без їх допиту в судовому засіданні не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Звертає увагу суду на те, що працівники поліції весь час переривали запис подій, зокрема відсутня частина відеозапису в період з 21:47:33 год. до 22:39:29 год., і стверджує, що саме в цей час він заявляв про бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Також, ОСОБА_1 стверджує, що в матеріалах справи відсутнє посилання на будь який технічний засіб, яким здійснювалась відеознімка.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просив проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 312260 від 15 травня 2020 року; письмових пояснень свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15 травня 2020 року; дослідженого в судовому засіданні відеозапису нагрудної камери працівника поліції.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що він просив направити його для огляду в медичний заклад, а працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд оцінює критично, так як вбачається із матеріалів справи, а саме із відеозаписів нагрудної камери працівника поліції Драпінський М.М., погодився пройти огляд на місці зупинки автомобіля, однак лише вдавав (імітував) продування газоаналізатора. Після неодноразових роз`яснень про порядок проходження огляду, які ОСОБА_1 ігнорував та продовжував імітувати продування газоаналізатора, а тому працівники поліції правильно оцінили такі дії ОСОБА_1 як небажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі. Також, даними відеозапису підтверджується і категорична відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який на запитання працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповів та пишіть там відмову, та пишіть там що хочете (Камера DSJX300061_000061, 21:46 год).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вказані відеозаписи недопустимими доказами у зв`язку з тим, що на них відсутні події в період часу з 21:47:33 год. до 22:39:29 год., коли як стверджує апелянт він заявляв про бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Однак, такі доводи є неналежними, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про те, що 15 травня 2020 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 відмовився у встановленому порядку проходити огляд на стан сп`яніння. Наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: зупинку автомобіля; повідомлення поліцейським про причину зупинки і виявлення у водія ознак сп`яніння; дії ОСОБА_1 по ухиленню від проходження огляду на стан сп`яніння і відмову проходити такий огляд у встановленому порядку. Також, даний факт зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення, який складено 15 травня 2020 року о 22 год. 00 хв. Доводи апелянта, що після цього він уже погоджувався проходити огляд в медичному закладі не спростовують факту його попередньої відмови від такого огляду і вчинення таким чином правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що письмові пояснення свідків не можуть братися судом до уваги є необґрунтованими, оскільки в даному випадку ці пояснення не були єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 , а оцінені судом в сукупності з іншими доказами. Так, з матеріалів справи слідує, що письмові пояснення даних свідків повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та доданими до нього відеозаписами нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє посилання на будь який технічний засіб не відповідає дійсності та є надуманими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 312260 від 15 травня 2020 року вказано серію та номер нагрудних камер працівників поліції. Крім того, ці відомості наявні на доданих до протоколу відеозаписах.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя