Справа № 442/5885/20
Провадження №3/442/2433/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм «МКП «Транспортник»»-

- за ст. 44-3 КпАП України,-

в с т а н о в и в :

14 вересня 2020 року о 14 год. 50 хв. в м.Дрогобичі по вул..І.Франка, водій ОСОБА_1 , здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, автобусом марки VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням Дрогобич-Борислав, не дотримався умов карантинних заходів, а саме перевозив пасажирів без одягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги п..11 підп.2 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги статті 63 Конституції України роз`яснені при складанні адміністративного протоколу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що обставини викладені в протоколі відповідають дійсності, однак в автобусі було дуже мало пасажирів і фактично була нормальна дистанція. Свої твердження про те, що йому протипоказана захисна маска (алергія), нічим не підтвердив. Вини у вчиненому не визнав.

Перевіривши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеозапис події, суд встановив наступні обставини.

З оглянутого під час розгляду справи відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що 14 вересня 2020 року о 14 год. 50 хв. в м.Дрогобичі по вул..І.Франка, водій ОСОБА_1 , здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, автобусом марки VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням Дрогобич-Борислав, не дотримався умов карантинних заходів, а саме перевозив пасажирів без одягнутих засобів індивідуального захисту.

Таким чином, зібраними у справі доказами доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей.

Водночас, суд відхиляє як неспроможні пояснення ОСОБА_1 , що «…зняв маску бо задихається від неї і нібито в нього алергія…», оскільки такі слова нічим не підтверджуються.

Суд розцінює такі пояснення, як намагання ОСОБА_1 виправдати свої дії та уникнути відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 у справі № 1-14/2020(230/20) в частині неможливості обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, окрім як у випадках, визначених Конституцією України, то суд звертає увагу, що за результатами розгляду конституційного подання вирішено закрити конституційне провадження у справі щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3, абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України „Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів від 20 травня 2020 року № 392, пунктів 10, 17 Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженого цією постановою, на підставі пункту 5 статті 62 Закону України „Про Конституційний Суд України - втрата чинності актом (його окремими положеннями), щодо якого порушено питання відповідності Конституції України.

Суд не залишає поза увагою викладені у вказаному рішенні доводи Конституційного суду України щодо випадків обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, однак звертає увагу, що Постанова КМ України від 22.07.2020 № 641, за порушення п..11 підп.2 якої складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 за ст. 44-3 КУпАП, є чинною на час розгляду справи і її не визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що пояснення ОСОБА_1 не можуть бути підставою для закриття провадження у справі, так як такі є голослівними та недоведеними. Тому, ОСОБА_1 порушив вимоги п..10 підп.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, те, що вчинене особою, яка надає послуги з перевезення пасажирів, тобто може наражати на небезпеку необмежене коло осіб, а тому воно є суспільно-небезпечним, так як може заподіяти шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

З цих міркувань суд відзначає про неможливість віднесення вчинених ОСОБА_1 дій, за конкретних обставин справи, до малозначного діяння.

Як зазначено у ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При вирішенні справи суд враховує те, що навіть після вчинення правопорушення та його розгляду в суді, ОСОБА_1 не визнав своєї вини, не усвідомив можливих негативних наслідків вчиненого, що дає суду підстави застосувати адміністративне стягнення саме з метою виховання особи ОСОБА_1 , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відтак, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., тобто в межах санкції ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, то відповідно судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40-1, 41, 221, 247, 283, 284 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.В. Крамар