Справа № 425/1045/20
Провадження № 33/810/142/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Хартова М.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Хартова М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 червня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 червня 2020 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь Державної судової адміністрації України.

Згідно з постановою суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.2020 року серія БД№ 310217 ОСОБА_1 31.03.2020 року о 14-20 год. керував транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Рубіжне по вул. Б. Хмельницького 105, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівника поліції, у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці через алкотестер «Drager» або у встановленому законом порядку у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Хартов М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом з заявою про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що він звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, але постановою Луганського апеляційного суду від 17.07.2020 року йому було відмовлено в прийнятті апеляційної скарги. Постанова Луганського апеляційного суду була отримана ним 21.07.2020 року. Підставою для відмови у прийняті апеляційної скарги вказано, що вона подана в від двох осіб Хартова М.В. і ОСОБА_1 , проте не містить підпису ОСОБА_1 та було роз`яснено право повторного звернення з апеляційною скаргою після усунення зазначених в цій ухвалі недоліків. Вказані недоліки були усунені, тому просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення захисника Хартова М.В. та ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи, викладенні в заяві про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга Хартовим М.В. подана до канцелярії Рубіжанського міського суду Луганської області суду 09.07.2020 року, тобто у межах строку, передбаченим ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

З змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2020 року головуючим суддею по цієї справі у суді апеляційної інстанції був визначений суддя О.В.Чобур, який в той же день своєю постановою від 17.07.2020 року на підставі ст.287 КУпАП відмовив ОСОБА_1 та його захиснику Хартову М.В. у прийнятті до розгляду їхньої апеляційної скарги на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.06.2020 року, мотивуючи тим, що апеляційна скарга подана від імені двох осіб: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 і його захисника Хартова М.В., проте не містить підпису ОСОБА_1 Хартову М.В. та ОСОБА_1 було роз`яснено про їх право повторного звернення з апеляційною скаргою після усуненні недоліків.

Захисник Хартов М.В. скористався своїм правом повторного звернення до апеляційного суду, зазначивши в апеляційній скарзі, що вона подана в інтересах ОСОБА_1 .. Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з апеляційного суду разом з постановою апеляційного суду від 17.07.2020 року надійшли до Рубіжанського міського суду Луганської області 28.07.2020 року, що підтверджується документально.(а.с.72)Повторно подана вказана апеляційна скарга від захисника Хартова М.В. надійшла до канцелярії Рубіжанського міського суду Луганської області 28.07.2020 року, а матеріали судової справи разом з апеляційною скаргою надійшли до суду апеляційної інстанції 30.07.2020 року, що також підтверджується документально.

Виходячи з цього, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.06.2020 року подана лише захисником Хартовим М.В., та оскільки вона була підписана ним у первісній апеляційній скарзі, поданої 09.07.2020 року у межах 10- денного строку з дня винесення постанови, то строк на її подачу захисником фактично не був пропущений.

Але враховуючи те, що первісна апеляційна скарга мала недоліки, які були усуненні захисником під час повторного його звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду у межах вже іншого строку, після спливу 10-денного строку з дня винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вважає, що у нього були поважні причини з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Хартов М.В. здійснює захист інтересів ОСОБА_1 у суді за фактом притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, починаючи з 14.05.2020 року на підставі договору про надання правової допомоги.(а.с.29-31) Він приймав участь у декількох судових засідань, але у матеріалах справи відсутні журнали судових засідань, окрім того, не зазначено про його участь у постанові суду першої інстанції не зрозуміло з яких підстав. У матеріалах справи є документи, які свідчать про те, що захисник Хартов М.В. подавав клопотання про допит свідків, витребування певної інформації з Управління патрульної поліції в Луганської області Департаменту патрульної поліції, яке було частково задоволено судом, але про це також не зазначено в постанові суду першої інстанції.

Захисник Хартов М.В. 22.06.2020 року був повідомлений про явку до суду першої інстанції 30.06.2020 року, про що свідчить розписка (а.с.48) В цей день він заявив клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_3 , якій був допитаний у суді першої інстанції, про що свідчить зміст постанови (а.с.51).

ОСОБА_1 копію постанови суду першої інстанції від 30.06.2020 року отримав особисто 02.07.2020 року, про що свідчить його розписка (а.с.55) Дані про те, що захисник отримав копію постанови суду першої інстанції раніше, у матеріалах справи відсутні. Останнім днем для подачі апеляційної скарги з дня винесення постанови суду першої інстанції від 30.06.2020 року, є 09.07.2020 року. Саме в цей день була подана апеляційна скарга, яка була потім повернута 17.07.2020 року, оскільки не була підписана ОСОБА_1 .Однак, останній не подавав самостійно апеляційну скаргу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливим поновити Хартову М.В. строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі захисник Хартов М.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Рубіжанського міського суду від 30.06.2020 року про накладання адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , як необґрунтовану і незаконну та закрити провадження по адміністративній справі за фактом адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП від 31.03.2020 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутністю адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що винесена постанова є необґрунтованою, та такою що винесена за неіснуючим фактом і з порушеннями діючого КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Зазначає, що мотивуюче своє рішення суддя вказав, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення повністю доведена протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рапортом інспектора УПП - ОСОБА_10, та відеозаписом до протоколу БД № 31021.

На його думку, вказані мотивування винесенні без вивчення всіх обставин правопорушення і не відповідають обставинам правопорушення з наступних підстав:

Під час дослідження протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.2020 серії БД № 31021 ОСОБА_1 повідомив, що він його не підписував і не отримував копію, що було підтверджено відеозаписом, на якому ОСОБА_1 відмовляється від підпису і отримання вказаного протоколу, також вказаний факт підтвердив свідок ОСОБА_3 , в судовому засіданні, який також заявив, що вказаний протокол підписав він, але суддею вказаний факт проігноровано і не надано оцінку під час винесення рішення. Також свідком ОСОБА_3 заявлено, що вказаний факт можуть підтвердити поняті, які були запрошені, приблизно через 30 хвилин після зупинки транспортного засобу, підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Враховуючи покази свідка ОСОБА_3 , а також того факту, яким чином свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запрошені тільки через 30 хвилин після зупинки транспортного засобу, могли зафіксувати керування ОСОБА_1 транспортним засобом взагалі, ними було заявлено про виклик вказаних свідків, але суддя відмовив в його задоволенні. Більш того, письмові пояснення вищевказаних свідків, надані поліцейському, які не допитувались безпосередньо в судовому засіданні суддею, і в виклику і в допиті в судовому засіданні яких було відмовлено, були взятті як доказ провини ОСОБА_1

Звертає увагу суду, що протокол не містить відомостей про тимчасово вилучені документи, на підставі яких особа керувала транспортним засобом, хоча на підставі цього документу була встановлена його особа, а також немає вказівки чи був ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортного засобу, яким він начебто керував. Що стосується вказівки, як на доказ провини ОСОБА_1 , рапорт ОСОБА_10 і оптичний диск з відеозаписом до протоколу серії БД № 31027, відповідно до яких ОСОБА_10 під час несення служби в м. Рубіжне 31.03.2020, на службовий планшет отримав виклик «Порушення ПДР» після чого водія було зупинено і ним виявився ОСОБА_1 , теж не відповідає дійсності. Як вбачається з відеозапису доданих до матеріалів адміністративної справи, а саме з камер (вказаних в протоколі серії БД № 310217) № DSJX300124_ВВО 124 (шість файлів), № DSJX300187_ВВО 187 (два файли) і відео з відео реєстратору службового транспортного засобу УПП, встановлений факт монтажу відео начебто порушення з боку ОСОБА_1 . ПДД, яке в свою чергу фіксували не встановлені особи в цивільному одязі, на не службовому транспортному засобі, участь яких видалена з відео. Більш того, згідно загального об`єму відеоматеріалу, відеозапису повинно бути не менше години (14.03 - це час початку відео фіксації - файл ; 15.05 - це час закінчення відео фіксації) , але загальний об`єм відео матеріалу на дев`яти файлах складає 15 хвилин. Тобто 9 відеозаписів фактично не охоплюють весь час спілкування співробітника патрульної поліції з ОСОБА_1 та іншими присутніми під час оформлення протоколу, а тому з них неможливо встановити, чи були дотримані поліцейськими вимоги ст. 266 КУпАП. Яким чином суд дійшов висновку, дослідивши змонтоване відео, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і анкетні данні якого встановленні, при цьому моменту знаходження за кермом і виходу останнього із- за керма транспортного засобу не зафіксовано, а також яким чином свідок ОСОБА_3 на змонтованому відео з`явився саме в 15.04 не зрозуміло. Також суддею проігноровано присутність невстановлених осіб. Беручи до уваги вищевикладене, з метою дослідження всіх обставин справи і не затягування її розгляду, 9.06.2020 року на ім`я судді булу подано клопотання про витребування з УПП повного і безперервного відеозапису з нагрудних камер № DSJX300124_ВВО 124 і № DSJX300187_ВВО 187, які були задіяні при складанні протоколу, а також інформації, кому із співробітників поліції 31.03.2020 були видані нагрудні камери № DSJX300124_ВВО 124 і № DSJX300187_ВВО 187. Вказане клопотання було проігноровано.

Захисник наголошує, що відповідно до п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 року № 100, після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно, відеозапис з нагрудних камер, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам Інструкції, оскільки складається з самостійних записів різного змісту, які перериваються.

Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Також підтвердженням штучного створення доказів провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення є складанні і додані до матеріалів справи акти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в яких вказано, що «результати огляду позитивний у водія виявленні ознаки сп`яніння». Яким чином у особи, яка відмовилась від огляду , виявленні ознаки сп`яніння не зрозуміло.

Суддя після розгляду справи по суті і прийнятті судового рішення, не виходячи до нарадчої кімнати, оголосив про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при цьому не мотивуючи своє рішення. При спробі отримати в цей же день постанову, ним було заявлено, що постанова не готова і що можемо її отримати лише 01.07.2020 (вказаний факт зафіксовано на відео).

Підсумовуючи викладене, захисник зазначає, що судом грубо порушено порядок розгляду адміністративних справ, проігноровані клопотання, а постанова винесена на підставі не належних і допустимих доказів, вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і стягнення штрафу таким, що винесений незаконно, в інтересах поліції. А тому підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника,адвоката Хартова М.В., які підтримали апеляційні вимоги, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських, та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повинен керуватися вимогами ст.252 КУпАП , відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведені вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу за участю ОСОБА_1 його захисника, були допитані у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , досліджені письмові матеріали та переглянутий оптичний диск з відеозаписом до протоколу серії БД № 310217,після чого суд прийняв судове рішення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові суду першої інстанції зазначено, що доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.251 КУпАП є :

- протокол про адміністративне правопорушення від 31.03.2020 року серії БД № 310217, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 31.03.2020 року, згідно яких вони пояснили, що 31.03.2020 року приблизно о 14-10 год. вони були запрошені в якості свідків у зв`язку з тим, що водію ОСОБА_1 під час керування транспортного засобу «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , були притаманні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідала обстановці, порушення мови. У їх присутності гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або на місці за допомогою «Alkotester Druger», однак він відмовився у їх присутності (а.с.4,5).

- рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_10 від 31.03.2020 року, згідно якого він доповів, що 31.03.2020 року під час несення ним служби в м. Рубіжне, на службовий планшет прийшов виклик «Порушення ПДР», водія транспортного засобу було зупинено, ним виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від чого він відмовився в присутності двох свідків, у зв`язку з чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130КУпАП(а.с.6)

- оптичний диск з відеозаписом до протоколу серія БД № 310217, відповідно до якого вбачається, що працівниками поліції на службовому автомобілі було зупинено транспортний засіб «OpelVectra», номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходилась лише одна людина, були встановлені анкетні дані ОСОБА_1 , з`ясовано факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або на місці за допомогою «AlcotesterDrager» перший раз 14-29год. він відмовився, а в подальшому ігнорував запитання поліцейських, а тільки о 15-04 біля вищезазначеного транспортного засобу з`явився свідок по зазначеній справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 (а.с.10).

Оскільки під час судового засідання при розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 журнал судового засідання не вівся, суд апеляційної інстанції побачив наступне.

Свідок ОСОБА_10 , який складав протокол про адміністративне правопорушення 31.03.2020 року щодо ОСОБА_1 , був допитаний у суді першої інстанції та суду пояснив, що він точно вже ситуацію не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу, однак зазначив, що ОСОБА_1 знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Вказаний свідок викликався до суду апеляційної інстанції для повторного допиту, але не з`явився з невідомих причин.

Свідок ОСОБА_3 був допитаний у суді першої інстанції за клопотанням захисника, та з його пояснень, викладених у постанові суду, слідує, що 31.03.2020 року саме він керував транспортним засобом ««Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 ,, який був зупинений шляхом перекриття проїзної частини невідомими йому цивільним автомобілем, а вже через деякий час під`їхав автомобіль Управляння патрульної поліції в Луганській області.

Вказаним показанням свідків суд не надав жодної оцінки у розумінні ст.252 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП повинен був всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, надати належну оцінку доказам.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника Хартова М.В., суд апеляційної інстанції керувався вимогами ст.294 КУпАП, у зв`язку з чим були допитані у якості свідків повторно ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 , як особа, який був свідком складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .Окрім того були оглянути відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських (з портативних відео реєстраторів ), які надійшли до суду першої інстанції 03.07.2020 року, вже після того, як було ухвалено судове рішення.

Суд першої інстанції поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 310217 від 31.03.2020 року, зазначивши, що ним зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, на думку апеляційного суду, це недостатньо для визнання вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції повинен був зазначити, яким чином цей протокол про адміністративне правопорушення підтверджує той факт, що водій ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та чи відповідає цей протокол за своїм змістом певним вимогам.

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що він не підписував цей протокол, що він не керував цим транспортним засобом, що відео з нагрудних камер патрульних поліцейських не повне, змонтоване. Саме свідок ОСОБА_3 підписав протокол.

Свідок ОСОБА_3 був допитаний у суді апеляційної інстанції, де підтвердив той факт, що саме він підписав протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 та також пояснив, що йому подзвонив ОСОБА_1 та попрохав його бути за кермом автомобіля, оскільки він був у стані сп`яніння. Він сів за кермо автомобіля, але у нього не було документів, коли його зупинили на автомобілі з цивільними особами, а не патрульні поліцейські. Між ними виник конфлікт та тоді під`їхали патрульні поліцейські.

Окрім того, судом апеляційної інстанції був допитаний як свідок ОСОБА_5 , якій пояснив, що він не знає ОСОБА_1 31.03.2020 року його зупинили патрульні поліцейські та йому запропонували підписати пояснення щодо водія, якій був не тверезий. Він підписав, не прочитавши, але тексту іще не було. Водія він не бачив та не чув. Другий свідок ОСОБА_6 також підписав чистий аркуш. Підтвердив той факт, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у письмових поясненнях від його імені стоять його підписи.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Луганської області на запит суду першої інстанції направив копію журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації УПП в Луганській області, тобто всі наявні відеозаписи за фактом події 31.03.2020 року. Однак, суд першої інстанції не досліджував цю інформацію у суді, оскільки вона дійшла до суду лише 03.07.2020 року.

Також судом апеляційної інстанції було оглянуто та досліджено відповідь Департаменту патрульної поліції Управлянні патрульної поліції в Луганській області на адвокатській запит від 15.10.2020 року з інформацією, кому з співробітників управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції 31.03.2020 року у денну зміну були видані портативні відереєстратори, а саме лейтенанту поліції ОСОБА_18 та капралу поліції ОСОБА_19 .

З протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що до нього були долучені відео з камер № DSJX300124 _ВВО 124 (шість файлів), № DSJX300187_ВВО 187 (два файли) і відео з відео реєстратору службового транспортного засобу УПП.

З оглянутих вищезазначених копій журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора.. вбачається, що портативна камера № DSJX300124_ВВО 124 належала ОСОБА_18 , а портативна камера № DSJX300187_ВВО 187 належала ОСОБА_19 . Кому належало відео з відео реєстратору службового транспортного засобу УПП - не відомо.

Суд першої інстанції поклав в основу визнання вини ОСОБА_1 окрім того, рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції Луганської області Троценка Я.(а.с.6) З змісту цього протоколу вбачається, що він 31.03.2020 року здійснював патрулювання в складу екіпажу Цейлон-101 лише з ОСОБА_18 та приблизно о 14 годин 20 хвилин на службовий планшет прийшов виклик про порушення ПДР.

Як вбачається з змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 310217 від 31.03.2020 року через 15 хвилин ( 14-35) був вже складений протокол та всі інші документи

З змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відібрав член екіпажу ОСОБА_18 , вказані свідки 31.03.2020 року приблизно о 14 годин 10 хвилин вже були запрошені патрульними поліцейськими для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначеного, у відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі перелічених у постанові суду першої інстанції доказів, та вважає надану ним оцінку такою, що не відповідає вимогам ст. 252 КУпАП.

Доводи захисника з приводу скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги приймає до уваги, але враховує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП дійшли до суду апеляційної інстанції 30.07.2020 року, коли вже закінчилися строки притягнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення , передбачені ст.38 КупАП.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Інші доводи захисника, які наведені в апеляційній скарзі, щодо того, що судом першої інстанції не були надана належна оцінка доказам, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не були допитані безпосередньо свідки, що судом було досліджено змонтоване відео, яке не відповідає вимогам Інструкції, що є, на думку, захисника, підтвердженням штучного створення доказів провини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає такими, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУПАп не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу захисника Хартова М.В. в інтересах ОСОБА_1 такою, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику Хартову Максиму Валерійовичу, діючого в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рубіжанского міського суду Луганської області від 30.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Хартова М.В. в інтересах ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В. Тополюк