П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.09.2020 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09.06.2020 р. керував транспортним засобом МЕРСЕДЕС д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові, по вул. В.Великого, 117 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження оглдяу на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим не виконав вимоги п. 2.5 ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак, 31 серпня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення, які мотивовані тим, що в другому примірнику протоколу серії ДПР 18 №522040 про адміністративне правопорушення не вказано яку частину ст. 130 КУпАП порушив ОСОБА_1 . Крім того, на відеоматеріалах, наявних у матеріалах справи зафіксовано, як працівники поліції не вказують особі за якою частиною ст. 130 КУпАП складають протокол.

Більше того, ОСОБА_1 вказує про те, що відеозаписи не є безперервними, а тому не може бути належним доказом по справі.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що докази, наявні у справі є недопустимими, а тому просить закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

31 серпня 2020 року на адресу суду також надійшло клопотання про направлення матеріалів справи на дооформлення, яке мотивоване тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено довідку про отримання (не отримання) особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом. А також, протокол про адміністративне правопорушення з його копією не є однаковими.

На підставі вищевикладеного, просить клопотання задоволити.

В судовому засідання адвокат Ляхмана О.В. просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, розглянувши клопотання про закриття провадження у справі та направлення матеріалів справи на дооформлення приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.9 «А» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною другою статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Окрім цього, відповідно до Розділу 1 п.п. 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року

№ 1452/735 (далі Інструкція), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Верховний Суд України в пункті 24 постанови пленуму від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №522040 та його копії є розбіжності, а саме в копії не вказано про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за «ч.1» ст. 130 КУпАП, однак суд не вважає це переконливим та належним доказом для направлення справи на дооформлення, так як при складанні такого протоколу, не відобразилася частина, за якою притягується особа до адміністративної відповідальності. Також, з наявного відеоматеріалу не вбачається неправомірних дій патрульних при складанні самого протоколу, а саме не зазначення частини 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання ОСОБА_1 на п. 4,5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме, не долучено довідку про отримання (не отримання) особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вищевказані пункти інструкції мають відношення до повторності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо неналежного та недопустимого доказу відеоматеріалу, суд вказує з про те, що в силу вимог ст.251 КУпАП, «…доказами у справі є будь-які фактичні дані, в.т.ч. відеоматеріали». Суд також наголошує на тому що даний доказ є допустимим, оскільки він співставляється з іншими доказами, наявними у справі та не суперечить їм.

Твердження про те, що відео не є безперевним, а тому не може бути належним доказом також не заслуговує на увагу, так як до суду не надано жодного належного чи допустимого доказу змонтованого відео, що ставить під сумнів його автентичність. Клопотання про проведення експертизи на автентичність відео до суду не заявлялося.

Отже, суд не бере до уваги доводи, наведені адвокатом Ляхмана О.В. та самим ОСОБА_1 , оскільки такі спрямовані на уникнення настання негативних наслідків для останнього та жодним чином не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в супереч вимогам п. 2.5 ПДР.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

-даними протоколу серії серії ДПР18 №522040 від 10.06.2020 р., який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, відеоматеріалами, поясненнями свідків та направленням.

Суд наголошує на тому, що вищевказані докази є належними та допустимими, а також такими, що не суперечать одне одному.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке свідчить про підвищену небезпеку подібних проступків та осіб, що їх вчиняють, особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотань ОСОБА_1 про направлення матеріалів на дооформлення та закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 , визнати винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.