Провадження № 33/801/787/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює адміністратором «Студія бар Сіті», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №541215, від 27.06.2020 року, того ж дня адміністратор «Студія бар Сіті» ОСОБА_1 не вжила заходів щодо персоналу закладу, який знаходився під час робочого часу без засобів індивідуального захисту, а саме медичної маски. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 6 Постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 року та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права та КУпАП, просила постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказала, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на який посилається суд першої інстанції, як на основний доказ її вини, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений, що свідчить про його недопустимість. Зазначила, що в день складення протоколу заклад не працював в звичайному режимі, а тому в його персоналу не було необхідності носити захисні засоби.

Також вказала, що суд не звернув уваги на її клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив її право на захист.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. Додатково вказала, що визнавши її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд не перевірив її посадові повноваження в частині покладення саме на неї заходів забезпечення персоналу закладу засобами індивідуального захисту, а саме медичними масками.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Визнавши винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останньої щодо порушення вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» із змінами є доведеною належними та допустимими доказами.

Однак, з зазначеним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», на усій території України встановлюється карантин у певний період, зокрема, у період з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Положеннями п.п. 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 передбачалось, що на період дії карантину забороняється: робота закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів (крім розміщених у них магазинів), діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім:

діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках, у тому числі під тентами, на верандах, за умови дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який провадить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і використання відвідувачами, крім часу приймання їжі, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №541215, від 27.06.2020 року щодо адміністратора «Студія бар Сіті» ОСОБА_1 стосувався порушення п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, що мало місце 27.06.2020 року.

Однак, 22 червня 2020 року набрали чинності зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, відповідно до яких пункт 3 вказаної постанови викладено в новій редакції, що не передбачала адміністративної відповідальності за дії, що зазначені у протоколі про адмістративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд при розгляді справи не звернув увагу, що оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та притягнення її до адміністративної відповідальності, з врахуванням викладених обставин, є незаконним.

У рішенні по справі «Karelin v. Russia» no. 926/08 ECHR від 20 вересня 2016 року зауважено, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

Відтак, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: С.Г. Копаничук