Справа № 266/6774/19
Провадженя№ 3/266/23/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2020 року м.Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого - судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря Макогон С.Б.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Лебедєва О.В.,
потерпілої ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, працюючого у ККП «Маріупольтепломережа», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 1732 КУпАП,
Згідно з протоколом серії АПР18 № 178623 від 26.10.2019р. ОСОБА_1 26.10.2019року о 20 год. 00 хв., знаходячись за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у погрозах вигнати її з помешкання та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.
08.12.2019 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував, ображав, висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_2 внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , та своїми діями ОСОБА_1 скоїв психологічне насильство в сім`ї, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.
Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.01.2020р. вказані справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у інкримінованих правопорушеннях не визнав, пояснив, що раніше до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї не притягувався. Він перебував з потерпілою у шлюбі біля 40 років, з лютого 2019р. їх шлюбні відносини припинені, однак вони залишилися мешкати в одній квартирі, у них різні кімнати та сумісна кухня. Гроші в них спільні та їдять вони разом. 26.10.2019р. він за станом здоров`я не міг йти сам на дачу, а ОСОБА_2 запропонувала йому зателефонувати знайомій за допомогою, що він і зробив і поїхав зі знайомою на дачу. Коли він приїхав, то ОСОБА_2 почала сваритися, що його тривалий час не було, викликала поліцію. Він був тверезий. З кімнати він її не виганяв, не ображав. Свідків даного конфлікту не було. 08.12.2019р. о 17год.20хв. за його місцем мешкання нічого не відбувалося. Він прийшов і побачив, що в квартирі 2 телевізора відсутні, спитав чому їх не має, а ОСОБА_2 сказала, щоб він їй не заважав відпочивати. Пізніше приїхала поліція. Він не відмовлявся від дачі пояснень, йому не дали прочитати протокол, тому він в ньому і не розписався. Понятих він не бачив. Він виходив з квартири, йому сказали поліцейські вийти з квартири, коли складали документи. Свідків конфлікту не було. В них з потерпілою були нормальні стосунки до цього конфлікту, ОСОБА_2 погано себе почувала. Останній місяць він не мешкав вдома. З 08.12.2019р. він лише тричі жив вдома. Поліцейські не запропонували йому написати пояснення.
Захисник Лебедєв О.В. у судовому засіданні просив справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити, через відсутність в його діях складу інкримінованих правопорушень, т.я. його вина у даних правопорушеннях не доведена.
Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 її колишній чоловік, їх шлюб розірвано 15.02.2019р., однак він продовжує жити в квартирі в кімнаті, а вона в залі. В них сумісного проживання з ОСОБА_1 не має, гроші не у спільному користуванні. Він не покидав її лише коли вона погано себе почувала, робив уколи. ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, по п`ятницям, суботам, неділям, випиває по півпляшки горілки. Систематично вибиває двері, неадекватно поводить себе до неї та інших людей також. В останній раз він її закрив, вона не могла відчинити двері. Приводить інших людей, випиває з ними, виносить посуд, консервацію. В нього 10 кредитів, все пропив, навіть телефон у онуки взяв. Сусіди знають про їх конфлікти. 08.12.2019р. ОСОБА_1 її закрив в кімнаті, пізніше двері відчинилися і коли вона вийшла з кімнати, то ОСОБА_1 лежав і робив вигляд ніби нічого не трапилося. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були свідками. ОСОБА_1 вийшов разом з поліцією, було винесено припис. ОСОБА_1 повернувся, коли закінчився припис. Двері були зачинені коли приїхала поліція. Поліцейські спитали, чи потрібна «швидка допомога». Коли складали протокол ОСОБА_1 був в спальні, весь час бігав. ОСОБА_1 відмовився підписувати припис. Її спитали чи є свідки і вона почала дзвонити сусідам.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює у мобільній групі реагування з домашнього насильства ГУНП в Донецькій області. 26.10.2019р. у сторін був конфлікт, точного часу не пам`ятає, ввечері. ОСОБА_2 була інвалідом, було щось з ногою. Через 102 надійшов виклик про те, що відносно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вчинив насильство. Вона була з напарником, спілкувалася з потерпілою, а напарник з ОСОБА_1 , потім помінялися. Діяли за інструкцією, оцінили ризики. Жінка була у емоційно нестабільному психологічному стані, стосовно фізичного стану не пам`ятає, оскільки пройшло 4 місяці. ОСОБА_1 був спокійний, з напарником спілкувався адекватно, а з нею, як з жінкою інакше. Був складений протокол. Адресу не пам`ятає, по відношенню до потерпілої ОСОБА_1 скоїв насильство. З приводу конфлікту є затверджена форма, бланк з декілької блоків, в 1 блоці 6 питань, якщо на два питання відповідь «так», то ризик насильства високий. Якщо громадянин відмовляється покидати при приписі житло, то можна застосувати фізичну силу, однак ОСОБА_1 сам вийшов з квартири, поїхав на дачу. Вперше не складали припис, ризик був низький, а вдруге склали припис. При ній агресію та активних дій ОСОБА_6 не вчиняв, однак є психологічне насильство, коли фізичне не потрібне.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона поліцейська ДУПП у Донецькій області. Точної дати не пам`ятає коли вони приїхали за адресою, потерпіла кричала на балконі: « ОСОБА_8 ». Вони стукали, довгий час їм не відкривали двері, потерпіла сказала, що чоловік в стані алкогольного сп`яніння, закрив її в залі, вона не може вийти. Вона розмовляла з потерпілою, яка пояснила, що ОСОБА_1 не вперше її тероризує. Напарниця розмовляла з ОСОБА_1 , він поводив себе по-хамськи. Ризики були насильства до потерпілої високими та вона винесла припис. Вони спитали у потерпілої хто хазяїн квартири, вона відповіла, що їй належить квартира, тому вони законно в квартиру зайшли. При першому протоколі стосовно ОСОБА_6 припис не складався, а при складанні другого протоколу було складено припис, від підпису ОСОБА_1 відмовився. Викликали понятих, два свідка сусіди. ОСОБА_1 вийшов на вулицю, комусь дзвонив. ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно. Потерпіла сильно плакала, нервувала, в неї тремтіли руки, вона боялася. Від отримання медичної допомоги відмовилась. Припис не оскаржувався та скарг на їх дії не надходило. ОСОБА_1 з нею не спілкувався, робив вигляд, що її не має. Вона запропонувала ознайомитися зі всіма матеріалами, на що ОСОБА_1 відмовився. Протокол вона складала, свідкам роз`яснила ситуацію стосовно ОСОБА_1 та потерпілої, і свідки своїми підписами у протоколі підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від підпису і у протоколі і у приписі. Свідків конфлікту не було. Ситуація їм стала відома з пояснень потерпілої. Акту про відмову від підпису не має, а наявна графа про відмову від підпису, де даний факт був зафіксований. Наявна інструкція про порядок оформлення припису. За приписом було заборонено знаходитися у одному помешканні, контактувати з потерпілою та за межами будинку не спілкуватися. ОСОБА_1 відмовився писати пояснення, але з цього приводу вона не зобов`язана писати рапорт.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 1992р. вони мешкають поруч, вона 9 поверсі. 08.12.2019р. ОСОБА_2 зателефонувала та попросила прийти, коли вона прийшла, у квартирі були поліцейські. ОСОБА_10 відмовився від підпису в протоколі, і це було відображено у протоколі. ОСОБА_1 закрив ОСОБА_2 та вона не могла вийти, була дуже засмучена, ОСОБА_1 був п`яний, голосив, ображав ОСОБА_2 та закрив її в кімнаті. Вона прийшла, а ОСОБА_1 вийшов, і більше вона його не бачила, з ним не спілкувалася. Була ще одна сусідка ОСОБА_11 , яку запросили понятою. Вона десь 2 рази бачила, що поліція приїжджала до сім`ї ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , яку викликала остання, оскільки ОСОБА_1 випиває та скандалить. При ній була складено припис, яким ОСОБА_1 тимчасово виселено з квартири на 10 діб. 08.12.2019р. вона не спілкувалася з ОСОБА_1 , зустріла його на площадці, коли виходила з ліфту. Вона не бачила щоб ОСОБА_1 відмовлявся від підпису, при ній він це не робив.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши особу яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілу, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії АПР18 №178623 від 26.10.2019р. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. ст. 9, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи, за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, викладено поняття психологічного насильства, ним є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП складає: об`єкт, яким виступають суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку; об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у діянні (дії або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; суб`єкт даного адміністративного правопорушення загальний, а суб`єктивна сторона виражається у формі умисної вини та необережності.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13 березня 2019 року № 369/180, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
Згідно з формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеною 26.10.2019р., заповненою відповідно до «Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», поліцейським визначено низький рівень небезпеки.
Як вбачається з матеріалів даної справи факт вчинення домашнього насильства 26.10.2019р. підтверджується тільки заявою та поясненнями потерпілої, натомість пояснення у самого ОСОБА_1 співробітниками поліції не відбиралися. Крім того, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічного насильства, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує заяву ОСОБА_2 . За таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої і у протоколі не зазначено саме про завдання шкоди потерпілій, а зазначено, що вона могла бути завдана.
В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, пояснень правопорушника, потерпілої, шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої не була завдана, а крім того, такі події як погрози вигнати потерпілу з помешкання та погрози фізичною розправою, і відповідно завдання шкоди потерпілій, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не підтверджені ніякими доказами, показами потерпілої або свідків, тощо.
Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Таким чином вважаю, що в діях ОСОБА_1 26.10.2019р. відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із наведеним, провадження по справі за протоколом серії АПР18 №178623 від 26.10.2019р. необхідно закрити.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії АПР18 №181249 від 08.12.2019р. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вважаю, що його вина в здійсненні даного адміністративного правопорушення доведена: поясненнями потерпілої, свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 08.12.2019р., згідно з якою поліцейським визначено високий рівень небезпеки; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 057552 від 08.02.2019р., який останнім не оскаржено.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Отже, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, можуть бути особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, яка вчинила домашнє насильство.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за яке підлягає адміністративній відповідальності, тому суд приймає рішення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді та межах, встановлених законом.
При накладенні стягнення суд враховує, особу порушника та його майновий стан, та визначає його за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді максимального штрафу передбаченого санкцією статті.
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір.
З урахуванням характеру скоєного правопорушення, ставлення до скоєного і ступеню вини, даних про особу правопорушника та обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, керуючись ч. 1 ст.173-2, ст. ст. 283, 284КУпАП, суд
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії АПР18 №178623 від 26.10.2019р. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя Курбанова Н. М.