Провадження № 33/824/1167/2020 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дарницького районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 15.11.2019 року о «09» год. «20» хв. керував автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Зрошувальна, 7/3 з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість, порушення координації рук) від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вказує, що всі вказані поліцейськими в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння є сумнівними та пояснюються його тривалим перебуванням у ранню пору доби при холодній температурі на відкритому повітрі, втомою та знервованістю внаслідок безпідставного звинувачення у вживанні наркотичних речовин та перебуванні в стані сп`яніння.

Звертає увагу, що поліцейські не пропонували йому пройти на місці огляд на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, хоча він не був проти такого огляду, також він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а навпаки наполягав на такому проходженні у лікаря-нарколога, на що йому працівниками поліції було відмовлено, та вказано адресу, куди він може звернутись та пройти медичний огляд, що він і зробив.

Також зазначає, що пояснення свідків написані на стандартних бланках, з їх змісту неможливо чітко встановити, які саме обставини та факти вони засвідчують, крім того, вони були відсутні під час складання протоколу та виявленні у нього ознак сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді,пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, безпосередньо не допитав свідків та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що 15.11.2019 року приблизно о «09» год. «20» хв. керував автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Зрошувальна, 7/3 та був зупинений працівниками поліції, під час спілкування з якими, останні виявили застереження про перебування його з ознаками наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд в медичному закладі, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_1 просив роз`яснити які саме ознаки у нього наявні, стверджував, що в стані наркотичного сп`яніння не перебуває, та через деякий час працівники поліції зупинили двох свідків, за участю яких запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, і хоча він погоджувався поїхати до медичного закладу, працівники поліції засвідчили його незгоду на проходження огляду та склали на нього протокол.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 , в суді апеляційної переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що між працівниками поліції та ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_1 заперечував перебування його з явними ознаками наркотичного сп`яніння та погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак працівники поліції не реагували та склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також з відеозапису у ОСОБА_1 не вбачається ознак наркотичного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги Закону та при тому, що ОСОБА_1 погоджувався поїхати до медичного закладу на перевірку перебування його в стані наркотичного сп`яніння, працівники поліції не відвезли його до медичного закладу.

Також, пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку, не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Відповідно до ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, висновок судді першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження-закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: