ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1064/20 Справа № 206/2545/20 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_1 - особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Клименко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Дане правопорушення, на думку суду, ОСОБА_1 скоїв при наступних обставинах.

30 травня 2020 року о 20 год. в м. Дніпро по вул. Прибережна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Peugeot Boxer" з державним реєстраційним номерним знаком " НОМЕР_1 " з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На переконання суду першої інстанції, дані дії водія ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 не згодний з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить постанову скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що працівники поліції не зупиняли його, а підійшли, коли він не керував автомобілем, чим було порушено вимоги Закону України "Про національну поліцію".

Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції захисником заявлялось клопотання щодо виклику свідків, пояснення яких перебувають у матеріалах справи. Суд неодноразово відкладав розгляд справи з причини їх неявки. Рішення про здійснення приводу суд не прийняв.

Зазначає, що свідок ОСОБА_2 особисто не бачив, як він зазначає у своїх показах, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Про дані обставини чув від колеги, яка йому це повідомила. Відеозаписів, що підтверджують дійсність таких пояснень свідків, матеріали справи не містять.

Звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та відчуває до нього після сварки неприязні стосунки. З відеозапису вбачається, що остання надала пояснення про те, що він вживав алкоголь вже після приїзду. Між тим, ОСОБА_3 не була допитана у суді. Вона не попереджувалась про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, тому класти її пояснення в обґрунтування його вини не можна.

Вважає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_4 спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме відеозаписом, згідно якого останній стверджував, що нічого не бачив, почув крик про допомогу та викликав поліцію. Крім того, згідно відеозапису поліцейський при спілкуванні з інспектором повідомляє, що свідок нічого не бачив. Зазначає, що свідок на відстані 150 метрів під час дощу не може з`ясовувати стан алкогольного сп`яніння, це може зробити лише медичний працівник. Вказаний свідок також не був допитаний судом, тому класти його пояснення в обґрунтування вини також не можна.

Звертає увагу, що доказів того, що він керував транспортним засобом не має. З пояснень свідків відповідно до відеозапису не вбачається, що він ним керував.

Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсторонення його від керування транспортним засобом.

Заслухав ОСОБА_1 - особу, що притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника, які наполягали на своїх вимогах, суд апеляційної інстанції перевірив їх доводи, дослідив матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню, постанова скасуванню із закриттям провадження по справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виходячи з наступного.

Розв`язуючи апеляційну скаргу по суті її вимог, звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок ґрунтується на наступному.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії О.Б. №193852 від 30.05.2020 року;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншими доказами.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на які посилається суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 , не є належними доказами правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу неправдивих свідчень, тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що свідок ОСОБА_3 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, в результаті подій, що відбувалися 30 травня 2020 року має до нього неприязні стосунки, що підтверджується зокрема відеозаписом з бодікамери: "файл час 20:31:20", де ОСОБА_3 на питання інспектора поліції повідомляє, що ОСОБА_1 вжив алкогольні напої на місці, в той час як в письмових поясненнях стверджувала, що вони спочатку вживали алкогольні напої, а пізніше вирішили поїхати на озеро для подальшого спілкування та вживання алкогольних напоїв, що ставить під сумнів об`єктивність її письмових пояснень.

Що стосується письмових пояснень свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 прибув за адресою АДРЕСА_2 та вже мав ознаки сильного алкогольного сп`яніння, то вони не можуть бути покладені в доведення винуватості ОСОБА_1 , так як не містять об`єктивних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно прибув на вказану адресу з ознаками сп`яніння. Крім того, ОСОБА_4 не є фахівцем, який би міг з`ясувати стан алкогольного сп`яніння людини.

Не підтверджують факт керування транспортним засобом і показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які тільки засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи, в тому числі відеозаписи з бодікамер працівників поліції не містять даних, які б об`єктивно підтверджували висновок органу поліції та суду, на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

При цьому ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом та зазначені доводи матеріалами справи не спростовані.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП , у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії", пункт 54 справи "Озеров проти Росії", пункти 44-45 справи "Кривошапкін проти Росії").

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе "функції обвинувачення" і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що "вимагає обережності дій суду" при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене, апеляційний суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне постанову скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - особи, що притягується до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков