Справа № 161/5862/20 Провадження № 33/802/417/20 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Категорія: ст.44-3 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисника - Вінцюк Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника Вінцюк Ю.Б. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.443 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою 08 квітня 2020 року близько 02 год. 00 хв. у м. Луцьку, на вул. Електроапаратній, 2А, ОСОБА_1 перебувала у залі ігрових автоматів без одягнених засобів індивідуального захисту, а саме: распіратора чи захисної маски, чим порушила вимоги постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 і рішення Луцької міської ради від 16.03.2020 № 72/4 та вчинила правопорушення, передбачене ст.443 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник оскаржують його з мотивів порушення норм матеріального і процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановлення незаконного рішення. Стверджують, що ОСОБА_1 жодного порушення правил карантинних обмежень не вчиняла, про що сказала у суді першої інстанції. Зазначили, що вона перебувала у закритому приміщенні, яке не було доступним для будь-кого ні вільно, ні за плату, тому його не можна вважати громадським місцем. Вказують на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме норми постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 та рішення Луцької міської ради від 16.03.2020 № 72/4 порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а термін «карантинний мінімум» взагалі не передбачений жодним із вище перелічених нормативно-правових актів. Зауважують, що протокол про адміністративне правопорушення не підписаний двома свідками. Стверджують, що у своїх поясненнях свідок ОСОБА_2 не вказав, що був свідком правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 . З огляду на наведене вважають протокол про адміністративне правопорушення таким, що складений з порушенням вимог процесуального права, а, отже, недопустимим доказом. Крім того, посилаються на те, що рапорт, пояснення та копія паспорта не можуть слугувати доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення. Тому просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника Вінцюк Ю.Б., які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08.04.2020 серії АПР18 451703 08 квітня 2020 року близько 02 год 00 хв ОСОБА_1 перебувала у залі ігрових автоматів за адресою: м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 2А, без захисної маски та з порушенням карантинного мінімуму перебувала у приміщенні осіб, чим порушила постанову КМУ від 11.03.2020 № 211 і рішення Луцької міської ради від 16.03.2020 № 72/4 (а.с.1).

Статтею 443 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції станом на 18.04.2020, на виконання повноважень, визначених у статті 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою КМУ від 02 квітня 2020 року № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» пп.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 викладено в такій редакції: з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

У апеляційних доводах сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_1 перебувала у закритому приміщенні, яке не було доступним для будь-кого ні вільно, ні за плату, тому його не можна вважати громадським місцем.

Положеннями ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 № 2899-ІV визначено, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

В аспекті даного визначення суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_1 перебувала саме у громадському місці - залі ігрових автоматів, яку можна вважати частиною будь-якої будівлі, споруди, доступною або відкритою для населення вільно, в якій здійснюється діяльність з організації та проведення азартних ігор з використанням гральних автоматів.

Твердження захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме норми постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 і рішення Луцької міської ради від 16.03.2020 № 72/4 порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на думку апеляційного суду, також не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що у графі протоколу: «склад адміністративного правопорушення» викладено об`єктивну сторону адміністративного проступку, а саме: перебування ОСОБА_1 в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема захисної маски (а.с.1).

У графі протоколу: «вчинила правопорушення» вказано: «передбачене ст.443 КУпАП, а також постанову КМУ від 11.03.2020 № 211 і рішення Луцької міської ради від 16.03.2020 № 72/4» (а.с.1).

Тому посилання сторони захисту з цього приводу суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

У поданій апеляційній скарзі апелянти зауважують, що у протоколі вжито термін «карантинний мінімум», який не передбачений жодним нормативно-правовим актом.

Проте відповідно до пп.2 п.2 Постанови КМУ від 02 квітня 2020 року № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» з 6 квітня 2020 р. заборонено переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини.

З огляду на наведене ОСОБА_1 порушила карантинний мінімум перебування осіб в одному приміщенні.

Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник стверджують, що протокол про адміністративне правопорушення не підписаний двома свідками, хоча ч.1 ст.256 КУпАП передбачає лише наявність у протоколі про адміністративне правопорушення адреси свідків, що і зазначено у протоколі (а.с.1).

Частина 2 вказаної норми закону регламентує, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Тобто законом не передбачено обов`язку свідків підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Сторона захисту стверджує, що у своїх поясненнях ОСОБА_2 не вказав, що був свідком правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції досліджено письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких, дійсно, не вбачається того, що вони були очевидцями вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП (а.с.7, 8).

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність відомостей про свідків у протоколі, в якому зазначені прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.1), та у письмових поясненнях, в яких вказані свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.7, 8).

Однак, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ст.443 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення від 08.04.2020 серії АПР18 451703 (а.с.1), рапортами працівників поліції Свистуна В.П., Молочки С.В., Дейнеки І.М., Арсенюка В. (а.с.2-5).

Тому місцевим судом обґрунтовано взято до уваги дані докази як належні та допустимі. Піддавати їх сумніву у апеляційного суду також немає підстав.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП, тобто перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, правильним.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції враховує дані про особу ОСОБА_1 , яка є особою молодого віку, та те, що вона вперше притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено відсутність обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Також у матеріалах справи відсутні дані про те, що діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спричинено велику шкоду та завдано значних збитків державним, суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам, а тому, незважаючи на наявність формального складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.443 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі - закрити.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника Вінцюк Ю.Б. - задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов