Справа № 739/2096/19 Головуючий у 1 інстанції Іващенко А. І.
Провадження № 33/4823/41/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Костюченка В.К. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 , пенсіонер,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 15 грудня 2019 року о 17 год. 30 хв. в м. Новгород-Сіверський, по вул.. Шевченка керував моторолером МХ 1259 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у присутності свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду захисник-адвокат Костюченко В.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, розглянув її без виклику свідків та інспекторів, які складали протокол, натомість обмежився лише дослідженням письмових доказів, внаслідок чого поза його увагою залишився ряд нез`ясованих обставин справи, зокрема: те, що нормою ст. 130 КУпАП не передбачена відповідальність за відмову особи від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а також, в порушення п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, де міститься встановлена форма направлення на огляд водія на стан такого сп`яніння, його підзахисного не було належним чином направлено на проходження такого огляду. Крім того, звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні відомості, за допомогою яких саме спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ і Держспоживстандартом було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд, зв`язку з чим вважає, що суд прийшов до хибних висновків з приводу наявності в діях його підзахисного вини, та прийняв незаконне рішення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки в судове засідання не були викликані для дачі пояснень свідки, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, натомість обмежився лише дослідженням матеріалів справи, в зв`язку з чим було винесене неправомірне, протизаконне рішення. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 хоча і здійснював керування транспортним засобом, проте був тверезим, в зв`язку з чим відсутні підстави притягнення до адміністративної відповідальності.

Розглянувши доводи апеляційної скарги сторони захисту, викладених в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою.

Будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Костюченко В.К. в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки суду, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на категоричне невизнання своєї вини особою правопорушником, вона підтверджується даними, що містяться:

-в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №382004, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого, ОСОБА_1 15 грудня 2019 року о 17 год. 30 хв. по вул. Шевченка в м. Новгород Сіверський, Чернігівської області керував моторолером МХ 1259 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (млява, нерозбірлива мова, хитка хода, запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у присутності свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

-письмовими пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких, він, після вживання алкогольних напоїв, здійснював керування мопедом, вину визнав та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 4);

-наданими письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що засвідчили своїми власноручними підписами (а.с. 5);

-відеоматеріалом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності поліцейських та двох свідків. Як вбачається з переглянутого відеозапису нагрудної відеокамери, матеріали здобуті за її допомогою є якісними за своїми характеристиками щодо цінності інформації яку вони несуть, а дані, здобуті за її допомогою, слід вважати належним доказом по справі.

Доводи захисника-адвоката Костюченка В.К. з приводу того, що ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено відповідальність за відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння є хибними, оскільки в даній нормі Закону прямо передбачено відповідальність за вищевказане адміністративне правопорушення.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі сторони захисту з приводу недоведеності вини ОСОБА_1 , а саме в тому, що останній хоча і здійснював керування транспортним засобом, проте був тверезим, в зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з того, що предметом перевірки в даній справі є не перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, під час якого він керував транспортним засобом, а наявність факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності обґрунтованої підозри про перебування його в такому стані.

Виходячи з вищенаведеного, посилання адвоката Костюченка В.К. на те, що працівники поліції в порушення норм чинного законодавства не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та без зазначення приладу, яким мав проводитись такий огляд, та без складання відповідного направлення на такий огляд до медичного закладу, на думку апеляційного суду є безпідставними.

В даному конкретному випадку ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1408/27853 від 10 листопада 2015 року, де зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейські в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та інших адміністративних матеріалів, на підтвердження його вини, було в повному обсязі дотримано вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що посилання сторони захисту на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення нормам ст. 266 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 15 грудня 2019 року серія ДПР 18 № 382004, складений належним чином та є достатнім і законним доказом по справі, який цілком обґрунтовано судом першої інстанції було взято до уваги при винесенні ним рішення.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені права його підзахисного, оскільки розгляд справи було здійснено без участі ОСОБА_1 та без виклику свідків, хоча і знайшло своє підтвердження, однак це не є підставою для скасування рішення, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, заявлення клопотання про виклик свідків, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції,проте зазначених прав не реалізував, оскільки будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Костюченка В.К. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач