Справа № 302/778/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю ОСОБА_1 та її захисника адвоката Куруца В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21. 08. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , вчителя Міжгірської ЗОШ №2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 ( вісімдесят п`ять ) грн. з конфіскацією собаки породи «Алабай», яка знаходиться у неї.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. у дохід держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №150131 від 19. 08. 2020 та постанови судді від 21. 08. 2020 вбачається, що 15. 08. 2020 біля 18 год. 40 хв. по вул. Волошина, 7 А в смт. Міжгір`ї, ОСОБА_1 порушила правила тримання тварин, а саме собаки породи "Алабай", внаслідок чого собака заподіяла шкоду здоров`ю ОСОБА_3 , а саме собака завдала своїми діями розрив шкіри на лівій руці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 21. 08. 2020 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП полягає у триманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами; тримання собак і котів понад установлену кількість; тримання незареєстрованих собак; приведення собак у громадські місця; вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку); вигулювання собак у не відведених для цього місцях. Згідно матеріалів справи жодних із наведених дій, не вчиняла. Просить врахувати, що у протоколі відсутні дані про те, що собака вигулювалась, чи перебувала у громадському місці, чи спричинено шкоду здоров`ю потерпілого тощо, навпаки, собака перебувала у закритому вольєрі, який знаходиться на території її дворогосподарства, що свідчить про те, що жодних правил тримання тварин вона не порушувала. Таку реакцію собаки вона не могла і не повинна була передбачати, оскільки висота огорожі вольєра 2 метри. Таким чином, визнавши доведеною її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, суд не звернув увагу на те, що наведене у протоколі формулювання вчиненого нею діяння не відповідає диспозиції даної статті. Більш того, у протоколі відсутні відомості про потерпілого та свідків. Суд першої інстанції не виконав вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та не вжив необхідних та

-2-

достатніх заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, винесення незаконної постанови.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на порушення строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол серії АПР 18 №150131 складений 19. 08. 2020, а правопорушення вчинене 15. 08. 2020, тобто з порушенням строку, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП. Також вказує на ті ж доводи, які зазначено в апеляційній скарзі від 31. 08. 2020, зокрема щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та щодо порушення ст. 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, через відсутність у ньому даних про потерпілу особу та свідків, а також неправильного формулювання вчиненого нею адміністративного правопорушення, що не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, а також не містить даних про огляд і вилучення речей (собаки), не зазначено ознак тварини. Окрім того, ОСОБА_1 вказує і на те, що судом порушено строки повідомлення особи про розгляд справи, так як її в телефонному режимі було повідомлено дату судового засіданні за день до розгляду справи, а не за три дні як того вимагає ст. 277-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Куруца В.М. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. ст. 245, 278 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги судом першої інстанції під час розгляду справи не додержано у повному обсязі.

-3-

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №150131 від 19. 08. 2020 вбачається, що 15. 08. 2020 біля 18 год. 40 хв. по вул. Волошина 7 А в смт. Міжгір`ї громадянка ОСОБА_1 порушила правила тримання тварин, а саме собаки породи "Алабай", внаслідок чого собака заподіяла шкоду здоров`ю громадянину ОСОБА_3 , а саме собака завдала своїми діями розрив шкіри на лівій руці.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суд першої інстанції не дав належну оцінку наявному в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, обставинам, зазначеним у ньому, та не врахував недоліки, який він містить у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 256 КУпАП.

Диспозицією статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях.

При цьому частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який ставиться ОСОБА_1 за провину, передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само за повторне протягом року вчинення такого порушення.

Між тим, диспозиція статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тобто для її застосування необхідно звертатись до інших нормативних актів, якими передбачена відповідальність саме за порушення правил тримання собак і котів, а тому обов`язковим є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, й відповідної норми таких правил.

Однак, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на конкретний пункт положень таких правил.

Окрім того діяння, передбачені частиною 2 статтею 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, утворюють матеріальний склад адміністративного правопорушення, який вимагає встановлення не тільки факту самого діяння, а й настання шкідливих наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Проте у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про потерпілого та завдану йому шкоду, як і докази такої шкоди, також протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про свідків. До протоколу також не долучено письмових пояснень як потерпілого, так і свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про ознаки собаки, зокрема, не зазначено ознак цієї тварини, за якими вона має бути ідентифікована, що унеможливлює застосування до правопорушника обов`язкової конфіскації, передбаченої санкцією частини 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП розгляд справи судом здійснюється виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

-4-

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності можуть слугувати лише ті діяння та відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення як процесуальний документ є актом обвинувачення та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам статті 256 КУпАП, адже у зворотному випадку невідповідність протоколу вказаним вимогам свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Під час належного оформлення необхідно усунути вищевказані недоліки й у залежності від здобутого, прийняти рішення по суті адміністративного правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 .. Крім того, під час додаткової перевірки необхідно ретельно перевірити обставини, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та дати їм належну правову оцінку.

З аналізу зібраних у справі доказів та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що для з`ясування обставин, визначених ст. ст. 247, 280 КУпАП необхідним є приведення протоколу про адміністративного правопорушення та матеріалів справи, які не оформлено належним чином, а докази не описані, у відповідність до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП.

Суд першої інстанції на вказані порушення належним чином не відреагував та прийняв рішення за неповно з`ясованих обставин і перевірених доказів, а тому таке рішення не можна вважати обґрунтованим, у зв`язку із цим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова судді скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення - поверненню органу, що його надіслав для належного оформлення.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення враховуються положення передбачені нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Міжгірськогорайонного суду Закарпатської області від 21.08.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП - скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо неї направити начальнику Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області для проведення додаткової перевірки та належного оформлення.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: