Справа № 156/612/20
Номер провадження: 3/156/282/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справ, що надійшли від головного управління ДПС у Волинській області та Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за ст. 155-1 ч.1, ст. 164 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно акту перевірки № бланку 007478 від 16.06.2020 року порушила порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутність накладних, чим порушила п.12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями, а також 16.06.2020 року о 14 год. 52 хв. здійснювала продаж алкогольних та тютюнових виробів без діючої ліцензії, чим порушила порядок провадження господарської діяльності та вчинила адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.164 та ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Ознайомившись із матеріалами справ суд приходить до висновку про об`єднання справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155-1, ч. 1 ст. 164 КУпАП в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала та пояснила, що дійсно напередодні нею був привезений товар у магазин, а саме алкогольні напої та сигарети, даний товар вони придбали на гуртівні, тому відсутні накладні. Коли привезли даний товар у магазин, почали його розставляти, однак реалізацію даного товару не здійснювали так як у них не було ліцензій про дозвіл на продаж даної продукції. За ліцензією вони звернулись до Головного управління ДПС у Волинській області 11.06.2020 року та термін її дії починався з 21.06.2020 року. 16.06.2020 року їм разом із чоловіком потрібно було поїхати на закупівлю товару до м. Львова, а тому вона попросила свою доньку ОСОБА_2 щоб вона допомогла та продавала в магазині. Донька при продажі не знала, що у них ще немає ліцензії про продаж алкогольних напоїв, а накладних не мала, тому що їх не видали при купівлі продукції.

Захисник в попередньому судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі, оскільки вважає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даних правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення повинен складатися на продавця, а не на суб`єкта господарювання. Крім цього вважає, що ліцензія почала свою дію з моменту звернення особи 11.06.2020 року. Також ствердив, що дії ОСОБА_1 не вірно кваліфіковано за ст.164 ч.1 та ст.155-1 ч.1 КУпАП згідно п.1 ст. 20 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», а саме необхідно винести розпорядження, а в разі невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов складати протокол згідно кодексу про адміністративні правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що дійсно того дня її мама ОСОБА_1 попросила допомогти їй у магазині, а саме здійснювати продаж товарів, так як сама поїхала у м. Львів. Через певний час у магазин зайшли відвідувачі, які попросили продати їм пиво, так як вона знала, що мама звернулась за ліцензією тому вважала, що вона діюча, а тому продала їм алкогольний напій. Вони представились та попросили надати накладні на алкоголь, так як вона не знала, де накладні працівники податкової почали складати протокол та викликали працівників поліції, які також приїхали та вже при мамі вилучили товар.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної діяльності, свідка, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 155-1 ч.1 та ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.164 ч.1, ст.155-1 ч.1 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення №000082-32 від 18.06.2020 року та ГР 006491 від 16.06.2020 року, відповідно до яких з протоколом згідна та надала пояснення про те, що накладні на алкогольні напої надати не може, оскільки купувала товар на ринку; електронним рапортом поліції, протоколом огляду місця події, поясненнями свідка ОСОБА_3 , що долучені до матеріалів справи, квитанцією речей і документів вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення №1833, актом №03/79/32-05/ НОМЕР_1 від 17.06.2020 року, переліком алкогольних напоїв виявлених в магазині, відомістю, наказом та направленням на перевірку, а також наданою в судовому засіданні копією ліцензій на право роздрібної торгівлі.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів,а саме до: Господарського кодексу України, Закону України"Про ліцензування видів господарської діяльності; інших актів законодавства.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку, який і вказаний в даних ліцензіях, а саме: «Термін дії з 21.06.2020 року по 21.06.2021 року», що підтверджує той факт, що продавцем було здійснено продаж алкогольних напоїв не в термін дії ліцензії.

Ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» містить перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, зокрема, ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Проте, в порушення вимог вищезазначеного Закону Фізична особа підприємець ОСОБА_1 проваджувала господарську діяльність без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному устатті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зважаючи на наведене вище суд не приймає до уваги заперечення захисника Лебедь О.П. про те, що суб`єктом вчинення правопорушення є продавець, оскільки саме суб`єкти господарювання підлягають відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ст.164 та ст.155-1 КУпАП. Крім цього вище наведеною ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» спростовуються заперечення захисника, що суб`єкт господарювання не підлягає відповідальності відповідно до кодексу про адміністративні правопорушення.

Заперечення захисника про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами почала свою дію з моменту звернення суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з копій ліцензій, що долучені до матеріалів адміністративної справи у ній вказано, що такі ліцензії зареєстровані 11.06.2020 року, термін дії з 21.06.2020 року до 21.06.2021 року. Крім цього сама ОСОБА_1 у своїх поясненнях підтвердила, що дійсно 11.06.2020 року зверталася до органів ДПС у Волинської області для отримання ліцензії та була обізнана що така починає діяти з 21.06.2020 року. Ствердила, що її донька дійсно продала алкогольні напої, оскільки не була обізнана з терміном дії ліцензії та що на придбаний товар відсутні накладні, просила суворо її не карати. Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що дійсно продала алкогольні напої, оскільки не знала про початок дії ліцензії.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість правопорушниці у вчиненні інкримінованого їй правопорушення за обставин, викладених у протоколі, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 164 та ч.1 ст.155-1 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і її дії кваліфіковані правильно, оскільки вона, проваджувала господарську діяльність без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону та порушила порядок обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, що виразилося у тому що були відсутні накладні на придбаний товар.

Оскільки, правопорушниця вчинила два правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 та ч.1 ст.155-1 КУпАП, суд вважає необхідним застосувати правила ст.36 КУпАП, згідно яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначивши правопорушниці адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.164КУпАП.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушниці виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, підстав для призначення конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, передбаченої санкцією статті 164 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Керуючисьч.2ст.36,ч.1ст.155-1, ч.1 ст. 164, ст. ст.283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1ст. 155-1, 164 КУпАП. та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 (Сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у на користь держави (отримувач коштів : ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.) судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу у порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд.

Суддя М. О. Федечко