Провадження № 3/161/3805/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд в особі судді Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого барменом у ПАБ «Олд Скул», -

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцького УПП Луцького ВП ГУНП України у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 141534 від 13 серпня 2020 року вбачається, що 13.08.2020 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 працював з порушенням правил карантину, а саме вимог п. 15 постанови КМУ № 641, тобто на території регіону на якому установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, забезпечував прийомами відвідувачів, суб`єктом господарювання, проведення діяльності у сфері харчування.

До протоколу додано пояснення особи, котра притягається до відповідальності, та відео з бодікамери DH 4228.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_1 адвокатом Самчуком А.М. було долучено письмові пояснення особи, що притягається до відповідальності, згідно котрих ОСОБА_1 не визнає себе винним у інкримінованому йому правопорушенні.

У поясненнях зазначає про те, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим його вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу, адже не є суб`єктом господарювання, а являється найманим працівником та не відповідає за дотримання норм вимог законодавства та актів органів місцевої влади щодо дотримання протиепідемічних заходів суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність за вказаною адресою. В той час, як обмеження у здійсненні певних видів діяльності в умовах карантину застосовується лише до суб`єктів господарювання.

Окрім цього, у поясненнях зазначено, що норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

За таких умов, суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так як її диспозиція є банкетною, а тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

Зокрема, постановою від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 424 від 29.05.2020 року, установлено, зокрема, що заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, продовжують діяти на період, встановлений цією постановою та установлено нові обмеження у т.ч. щодо питання здійснення суб`єктами господарювання діяльності з надання послуг громадського харчування та торгівлі за умови, зокрема, забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук).

Тим самим, вказані обмеження щодо роботи закладів торгівлі в умовах карантину стосуються виключно суб`єктів господарювання, що здійснюють таку діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З вищенаведеного вбачається, що суб`єктом вказаного правопорушення є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність у вищезазначених сферах життя.

До пояснень було надано Наказ (Розпорядження) № 2/к про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 16 листопада 2019 року на посаду бармена у паб. Керівником зазначена ФОП ОСОБА_2 , також долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17 серпня 2018 року, відповідно до котрого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є підприємцем з 05 жовтня 2019 року, основний вид діяльності 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення у питанні порушення ведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у період карантину.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, внаслідок чого провадження слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, адже цим пунктом передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УП про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44-3, 247, 251, 252, 268 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 даного Кодексу, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук