Справа № 126/1340/20
Провадження № 33/801/789/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює трактористом-машиністом у ФГ «Зерно Люкс», до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155, складеного 20 червня 2020 року о 19 год 20 хв, - водій ОСОБА_1 20 червня 2020 року о 19 год 15 хв в с. Лісниче по вул. Центральній керував трактором МТЗ 82.1., державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на факт вживання спиртних напоїв проводився за допомогою алкотестера «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якій послався на те, що з 14 вересня 2020 року до 25 вересня 2020 року він хворів, про що свідчить відповідна довідка. Копію постанови суду він не отримував. 24 вересня 2020 року він уклав угоду із адвокатом, яка 25 вересня 2020 року отримала копію оскаржуваної постанови в суді. Через хворобу він не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, пославшись на те, що постанова є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також винесена з порушенням процесуальних норм та з порушенням принципу верховенства права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував трактором, так як той був несправним, а ремонтував його. Суд першої інстанції для встановлення дійсних обставин справи не викликав для надання пояснень свідка ОСОБА_2 та працівника поліції, який склав протокол. Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, оскільки у протоколі не зазначено по батькові особи, яка склала протокол, та не зазначено повну адресу місця вчинення правопорушення (район та область). Крім того, відповідно до наказу МОЗ України від 10 лютого 2010 року № 95 строк дії свідоцтва приладу Drager Alcotest 6810 про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10 лютого 2010 року вичерпаний 10 лютого 2015 року, а працівник поліції не надав йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер».

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 14 вересня 2020 року за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Докази отримання ОСОБА_1 копії постанови суду в матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки № 18, виданої 25 вересня 2020 року Поташнянським фельдшерсько-акушерським пунктом КНП «Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги», з 14 вересня до 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 хворів, діагноз: ГРВІ (трахеобронхіт) (а. с. 27).

Апеляційну скаргу на постанову суду ОСОБА_1 подав до суду через відділення поштового зв`язку 28 вересня 2020 року.

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155 від 20 червня 2020 року, із якого слідує, що 20 червня 2020 року о 19 год 15 хв водій ОСОБА_1 керував трактором МТЗ 82.1. у стані алкогольного сп`яніння; огляд на факт вживання спиртних напоїв проводився за допомогою алкотестера «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 3);

- роздруківкою з технічного приладу Drager Alcotest 6810 результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 20 червня 2020 року о 19 год 17 хв, тест № 503, результат тесту 1,00 проміле (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю із ротової порожнини, нестійка хода; результати огляду на стан сп`яніння: позитивний, 1,00 проміле (а. с. 4).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував трактором, так як той був несправним, а ремонтував його, не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Такі доводи спростовують матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155 від 20 червня 2020 року, у якому чітко зазначено суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та який містять підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також містить його власноручне пояснення, де зазначено: «Випив пляшку пива».

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 висловлював свою незгоду із проведеним оглядом його на стан алкогольного сп`яніння та вказував поліцейському на те, що він транспортним засобом не керував.

Роздруківка з технічного приладу Drager Alcotest 6810, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155 від 20 червня 2020 року підписані ОСОБА_1 та в жодному з цих документів, в тому числі у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не зазначав, що він не керував транспортним засобом.

Також не спростовують правильних висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції для встановлення дійсних обставин справи не викликав для надання пояснень свідка ОСОБА_2 та працівника поліції, який склав протокол.

Матеріали справи не містять клопотань ОСОБА_1 про виклик в судове засідання працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Звернувшись до суду із апеляційною скаргою на постанову суду, ОСОБА_1 також не зазначив клопотання про виклик в судове засідання працівника поліції.

Щодо свідка ОСОБА_2 , то як вбачається із матеріалів справи останній був присутнім при проведенні поліцейським огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результати якого ОСОБА_1 не оспорював та не оспорює.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із письмовим клопотанням про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте зі змісту постанови суду вбачається, що судом не було допитано свідка ОСОБА_2 .

Звернувшись до суду із апеляційною скаргою на постанову суду, ОСОБА_1 не зазначив клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 в судове засідання. Також ні у клопотанні про виклик свідків, що було подане до суду першої інстанції, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначив, які саме обставини відомі свідку ОСОБА_2 , що підлягають установленню по даній справі, та можуть вплинути на результат розгляду справи, зважаючи на те, що цього свідка було запрошено працівником поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат якого ОСОБА_1 не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, оскільки у протоколі не зазначено по батькові особи, яка склала протокол, та не зазначено повну адресу місця вчинення правопорушення (район та область) також не заслуговують на увагу та правильних висновків суду не спростовують.

За змістом ч. 1 ст. 256 ЦПК України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Допущені працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155 від 20 червня 2020 року неточності (відсутність у протоколі по батькові працівника поліції, який склав протокол; не зазначення у протоколі повної адреси місця скоєння правопорушення (району та області) за підтвердження факту вчинення правопорушення іншими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461155 від 20 червня 2020 року підписаний ОСОБА_1 . Жодних зауважень ОСОБА_1 щодо змісту цього протоколу матеріали справи не містять.

Також матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції на час складання протоколу та щодо оскарження таких дій ОСОБА_1 і результатів такого оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги про закінчення строку дії свідоцтва приладу Drager Alcotest 6810, то наказом Державної служби України з лікарських засобів «Про державну реєстрацію медичних виробів» від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в якому під № 43 зазначено газоаналізатори Drager Alcotest, номер свідоцтва про державну реєстрацію 14455/2014; строк дії свідоцтва не обмежений.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, згідно з якими міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, та газоаналізаторів встановлено 1 рік.

Як вбачається із роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останнє калібрування приладу проводилось 18 лютого 2020 року, а огляд ОСОБА_1 проведено 20 червня 2020 року, тому підстави для визнання такого огляду недійсним відсутні.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не надав ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», оскільки згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Тобто зазначені ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер» поліцейський зобов`язаний був надати лише у разі висловлювання ОСОБА_1 вимоги про надання таких документів. Матеріали справи не містять доказів того, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звертався із відповідним клопотанням до працівника поліції.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області 14 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська