КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 3-2024/10
Провадження № 33/824/4009/2020
Головуючий в суді першої інстанції:Рибак І.О.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

22 вересня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2010 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. б ч. 1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. б ч. 1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією».

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 працюючи згідно з наказом № 98-к від 10 липня 2008 року на посаді головного спеціаліста організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-правового та аналітичного забезпечення Держкомархіву України, маючи статус державного службовця 5 категорії 11 рангу, одночасно протягом періоду з 19 лютого 2008 року була зареєстрована як приватний підприємець ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер суб`єкта підприємницької діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів 0005759), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює підприємницьку діяльність.

На вказану постанову ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. б ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про боротьбу з корупцією». Одночасно апелянт заявляє клопотанняпро поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк вонапропустила із поважних причин.

Апелянт зазначає, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення її не було повідомлено.

При цьому копію оскаржуваної постанови вона отримала лише 13 травня 2019 року після чого 22 травня 2019 року вперше звернулась із апеляційною скаргою.

Щодо наявної в матеріалах справи заяви про визнання вини від 12 лютого 2010 року, ОСОБА_1 зазначає, що була введена прокурором в оману, у зв`язку з чим і написала дану заяву.

Крім того звертає увагу суду на те, що дана заява адресована голові Голосіївського районного суду міста Києва Первушиній О.С., а не судді Голосіївського районного суду міста Києва Рибаку І.О .

З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає, що строк на оскарження постанови вона пропустила з поважних причин, відтак просить суд його поновити.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи протоколу № 2 про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 5 ч. 1 п. б Закону України «Про боротьбу з корупцією» від 12 лютого 2010 року, ОСОБА_1 була повідомлена про те, що даний протокол буде направлений до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду по суті, про що свідчить її підпис у ньому.

Також із вищевказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відтак вона була обізнана про її право, зокрема користуватись послугами захисника та бути присутньою у судовому засіданні під час розгляду складеного відносно неї протоколу.

Крім того, ОСОБА_1 достеменно знаючи, що протокол буде направлений до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду по суті, власноруч написала заяву, в якій зазначила про повне визнання вини у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, просила суддю врахувати її скрутне матеріальне становище, та накласти мінімальний штраф, також зазначила, що з поважних причин на судовому засіданні не може бути присутньою.

Таким чином ОСОБА_1 правом бути присутньою під час розгляду справи не скористалась, тому суд вірно у відповідності до приписів ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що вона не знала про наявність постановленого відносно неї рішення, оскільки, як зазначено вище, їй було відомо, що складений відносно неї протокол буде розглядатись Голосіївським районним судом міста Києва.

Таким чином, незважаючи на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови остання, як вона зазначає, отримала 13 травня 2019 року, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності має відбутися судовий розгляд, мала змогу в значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Таким чином, будь - яких доказів на підтвердження наявності поважних обставин, які унеможливлювали подати апеляційну скаргу вчасно ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку з дня винесення постанови, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Також апеляційний суд звертає увагу, що постановами Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, 12 листопада 2019 року та від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року, при цьому і в даному клопотанні апелянт не наводить нових обставин поважності причин пропуску строку оскарження.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2010 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови суддіГолосіївськогорайонного суду міста Києва від 17 лютого 2010 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун