Номер провадження 33/816/71/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бидюкова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бидюкова Д.В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий водієм-експедитором в ТОВ «Альже», зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючий в АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 23.11.2019 року о 23 год. 34 хв. в м.Суми по пр-т Курський, буд. № 12-7 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21124, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на стан алкогольного сп`яніння пройденого за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» 6820 (результат тесту 1,25 %) та висновком обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань від 24.11.2019 року № 3942 відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням адвокат Бидюков Д.В. подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року, скасувати, а ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності звільнити на підставі ст. 21 КУпАП з подальшим переданням його на поруки трудовому колективу.

В обґрунтування своїх вимог наголошував на незаконності судового рішення, оскільки по при визнання ОСОБА_1 своєї вини, судом не вирішено питання щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з переданням його на поруки. Суд не врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , його майновий стан, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику, того, що до кримінальної і адміністративної відповідальності раніше не притягувався, він має роботу (ТОВ «Альже») на якій працює з жовтня 2019 року водієм та заробітна плата від неї є єдиним джерелом його доходу. З огляду на викладене захисник просив не позбавляти ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами та вирішити питання про можливість передання його на поруки трудовому колективу.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бидюкова Д.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Так, захисник ОСОБА_1 адвокат Бидюков Д.В. в поданій апеляційній скарзі просив вирішити питання щодо передачі ОСОБА_1 на поруки трудового коллективу ТОВ «Альже», яке на його переконання, суд першої інстанції не вирішив.

Доведеність вини ОСОБА_1 , правильність кваліфікації його дій та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого правопорушення, захисник останнього не оспорює, у зв`язку з чим постанова суду в цій частині, відповідно до положень ст.294 КУпАП, не перевіряється.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що відповідає межам санкції ч.1 ст.130 КУпАП, суддя у відповідності до положень ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підвищений рівень небезпеки правопорушення за ст. 130 КУпАП, особу порушника, який менше двох місяців працює водієм в товаристві та відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 21 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком судді про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачу матеріалів на розгляд трудового колективу.

Доводи апелянта, щодо не вирішення судом першої інстанції вказаного питання, як і про не врахування судом при призначенні ОСОБА_1 стягнення характеру вчиненого правопорушення та ступеню його вини, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються змістом судового рішення з якого вбачається, що вказане питання виступало предметом дослідження судді, однак підстав для передачі ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

При цьому, застосування вимог ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

На що вказують і положення ч.2 ст.33 КУпАП, згідно яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому, захисник в судовому засіданні не навів доцільності застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу. Також не містить обґрунтування доцільності застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу і клопотання ТОВ «АЛЬЖЕ» про взяття останнього на поруки (а.с. 20).

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині позитивної характеристики ОСОБА_1 , наявності в нього постійного місця проживання та про його не притягнення до кримінальної і адміністративної відповідальності, то їх, в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, апеляційний суд не може визнати підставою для звільнення ОСОБА_1 від стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та передачі його на поруки трудовому колективу.

Також, апеляційним судом в ході розгляду скарги захисника було встановлено, що в ТОВ «АЛЬЖЕ» ОСОБА_1 працює з жовтня 2019 року, а правопорушення вчинив в кінці листопада 2019 року, тобто близько двох місяців з моменту свого працевлаштування. Вказане свідчить про легковажне відношення ОСОБА_1 до роботи, оскільки усвідомлюючи, що він у вказаному підприємстві працює водієм, він керуючи транспортним засобом став вживати спиртне, при цьому, факт можливого позбавлення його права керування транспортними засобами його не зупинив.

Щодо майнового стану ОСОБА_1 , який також просив врахувати захисник, то апеляційним судом, з пояснень ОСОБА_1 , було встановлено, що останній проживає з батьками, що свідчить про існування в нього фінансової підтримки.

Будь-яких відомостей, які б вказували на обмеження ОСОБА_1 у забезпеченні себе іншою роботою, яка б не вимагала наявності в нього права керування транспортними засобами, апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобам, відповідно до вимог ст. ст. 33-36 КУпАП. При цьому, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене ним порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті стягнення - виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Бидюкова Д.В. на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.