Справа № 219/7102/20
Провадження № 3/219/2738/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Андрусенка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Бахмут Донецької області матеріали адміністративної справи відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КпАП України,-
встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення 27.07.2020 року приблизно о 19.30 годині військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , перебуваючи у ресторані «Біблос», який розташований вул. Свободи, 19 м. Бахмут Донецької області (в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), в умовах особливого періоду, виконував обов`язки військової служби згідно довідки № 869 КЛПУ «Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ» від 27.07.2020 року з ознаками гострої інтоксикації внаслідок вживання не уточнених психотропних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 27.07.2020 року о 19.30 годині він не знаходився під дією психотропних або психоактивних речовин, взагалі не вживає наркотичні та подібні речовини. У вказаний час він із своїми товаришами військовослужбовцями, у трьох, пішли до кафе «Біблос» повечеряти, алкоголю не вживали, пізніше пересіли у бесідку, яка знаходиться на дворі кафе. Ще пізніше до кафе зайшов начальник ОСОБА_2 та ще декілька співробітників військової служби правопорядку, почали складати протокол затримання та вказали, що вони поїдуть на обстеження до м. Краматорськ, проти чого він не заперечував. Коли він у супроводі співробітників ВСП прибув до КНП «Медичний Центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ», то на обстеження до лікаря-нарколога він зайшов після свого товариша, потім лікар попросив його доторкнутися пальцем до носа, що він і зробив. На прохання продути алкотестер «Драгер» він попросив замітити мундштук на пристрої, після чого лікар занервував та попросив його ознайомитися з висновком та поставити підпис в своєму висновку, на що він відповів відмовою. Ніяких біологічних речовин чи будь-яких зразків для проведення аналізу на стан сп`яніння він не здавав, проведення вказаного аналізу йому ніхто і не пропонував. Наступного дня (після м. Краматорськ, в якому він був затриманий більше 6 годин) він, знаходячись в м. Бахмут, звернувся з особистою заявою для медичного обстеження до наркологічного диспансеру м. Бахмут, де було проведено аналіз сечі, та на що ним було отримано довідку, згідно якої він перебував у тверезому стані.
Адвокат Позняк І.С. в судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_3 В Зазначила, що як вбачається з довідки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 869 невстановленої форми 27.07.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання неуточнених психоактивних речовин. Разом з тим, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не встановлена форма як «Довідка». Таким чином, в медичному закладі була використана форма обстеження, яка не була дійсною на момент обстеження. Вказує, що свідчення лікаря-нарколога ОСОБА_4 не можуть розглядатися як доказ у суді, оскільки не проводилися лабораторні дослідження. Разом з тим, жодним з осіб, зазначених у протоколі свідками, не був зафіксований запах алкоголю чи іншої речовини з порожнини рота у ОСОБА_1 . Така ситуація зобов`язувала до проведення дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , чого зроблено не було. Просить вважати Довідку огляду на стан сп`яніння № 869 від 27.07.2020 року як недопустимий доказ. В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надані, начебто, капітану ОСОБА_7 . З цих пояснень вбачається, що 27 липня 2020 року військовослужбовці вживали спиртні напої, що серед цих військових був ОСОБА_1 свідками не зазначено. Разом з цим, ці пояснення при первинному направленні матеріалів адміністративної справи до суду не містили жодних даних про особу, що їх відібрала, підпису цієї особи та посади. Зазначає, що є не зрозумілим чому вони надавали пояснення капітану ОСОБА_7 , якщо протокол про адміністративне правопорушення складав офіцер відділення ВСП, лейтенант ОСОБА_8 . Ці особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Щодо диску, на якому записані 3 файли: 1- з боді-камери і 2 інших файли не встановленого джерела походження зазначила наступне. При його дослідженні в суді встановлено, що на відео зафіксовано лише 15 хвилин зйомки, яка підтверджує час фактичного затримання ОСОБА_1 , а саме 20 година 39 хвилин 27.07.2020 року, факт не роз`яснення прав затриманому, тобто порушення його права на захист. Обставини самого правопорушення, пошагові дії працівників ВСП, передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також свідки на наданому відеозаписі відсутні. Вказала, що записи в протоколі затримання містять не оговорені виправлення щодо дати та часу, що ставить під сумнів здійснення цих дій саме в цей час та дату. Вважає, що наведене вказує на відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, які б спонукали працівників ВСП підозрювати особу у перебуванні в такому стані, про те, що службовими особами ВСП пропонувався огляд на стан будь-якого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, що особа відмовилася від такого огляду, а відтак вимоги ВСП пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я є неправомірними, відповідно ОСОБА_1 взагалі не мав обов`язку проходи такий огляд, але погодився. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
З метою перевірки вказаних обставин, в судове засідання були викликані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , лікарі наркологи ОСОБА_4 та ОСОБА_14 .
В судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_1 29.07.2020 року о 08.15 годині звернувся з особистою заявою про проведення експертизи на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння. Клінічних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, на що вказує інструментальний тест алкотестера «Драгер», вів себе він ввічливо. В нього були взяті забори біологічної речовини (сечі) та направлені до наркологічного диспансеру м. Слов`янська, звідки 04.08.2020 року була отримана відповідь, що наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 не виявлено. Щодо стану алкогольного сп`яніння лікар ОСОБА_14 пояснив, що оскільки експертиза щодо вказаного стану сп`яніння проводилась майже дві доби, тому стверджувати, що він 27.07.2020 року знаходився в стані алкогольного сп`яніння він не може. Фаза елюмінації та деактивації алкоголю в організмі людини складає: 1 пляшка (0,5 л.) пива 1 час, якщо це міцний алкогольний напій (коньяк чи горілка), то час його виведення з організму людини складає в середньому 12 годин, в залежності від кількості вжитого, стану здоров`я людини, підшлункової залози та печінки, віку, тощо. Тому, коли ОСОБА_15 звернувся з заявою на проведення експертизи до наркологічного диспансеру м. Бахмута, то алкоголю в організмі вже могло і не бути. Щодо наркотичних речовин (наприклад канабіноїди, конопля) то їх деактивація, виведення з організму може тривати 1,5 2 місяців, інші наркотичні речовини, такі як «опій» можуть знаходитися в організмі до 4-5 діб, і знову таки все залежить від зовнішніх ознак людини, стану здоров`я, віку, тощо.
Лікар-нарколог ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 27.07.2020 року о 22.20 годині до відділення КНП «Медичний Центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» був доставлений ОСОБА_1 , який поводив себе неадекватно, нервово, загальмовано в компанії своїх товаришів-військовослужбовців (одного з яких довелось госпіталізувати з діагнозом «алкогольна кома») з клінічними ознаками гострої алкогольної інтоксикації. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідчення в повному обсязі (здачі біоречовин (сечі), від продуття алкотестера, про що вказано в акті та свідками чого були медична сестра, а також співробітники ВСП), то довелось встановити, відповідно до вимог «Міжнародної класифікації хвороб», діагноз - «гостра інтоксикація внаслідок вживання неуточнених психоактивних речовин». Вказаний діагноз був поставлений не тільки на підставі клінічних ознак, а також і на підставі анамнезу та інших джерел: того, що ОСОБА_1 був затриманий в компанії своїх товаришів, які знаходились в ресторані, де поводили себе неадекватно, під час освідчення всі вони спілкувались як добрі знайомі, тощо. Точно вказати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння був ОСОБА_1 він не може, оскільки ОСОБА_1 не пройшов обстеження в повному обсязі та відмовився від його проходження. Також відмовився підписувати акт обстеження.
В судові засідання, призначені на 23.09.2020 року, 28.09.2020 року, 12.10.2020 року, 23.10.2020 року, 27.10.2020 року свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його адвоката, свідків, перевіривши їх на відповідність вимогам Кодексу про адміністративні правопорушення України, встановив наступне.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Диспозиція ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою або другою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Таким чином, для настання адміністративної відповідальності за вказаною нормою обов`язковою є наявність одного з елементів об`єктивної сторони даного правопорушення: або місце розпивання алкогольних напоїв, а саме - на території військових частин та військових об`єктів, або виконання суб`єктом правопорушення обов`язків військової служби в наркотичному стані, або відмова такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння.
28.07.2020 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 27.07.2020 року приблизно о 19.30 годині військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , перебуваючи у ресторані «Бібос», який розташований вул. Свободи, 19 м. Бахмут Донецької області (в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), в умовах особливого періоду, виконував обов`язки військової служби згідно довідки № 869 КЛПУ Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ від 27.07.2020 року з ознаками гострої інтоксикації внаслідок вживання не уточнених психотропних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що 27.07.2020 року не вживав ані алкогольних, ані наркотичних речовин. А 29.07.2020 року він, знаходячись в м. Бахмут, звернувся з особистою заявою для медичного обстеження до наркологічного диспансеру м. Бахмут, де було проведено аналіз сечі, та на що ним було отримано довідку, згідно якої він перебував у тверезому стані.
На підтвердження вказаного факту суду була надана довідка № 197 від 4.08.2020 року, згідно якої 29.07.2020 року о 8.15 годині до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» звернувся ОСОБА_1 . Висновок огляду ОСОБА_1 тверезий. Психоактивних речовин в організмі не виявлено (а.с.29).
Згідно з ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Разом з тим, ч.5 цієї статті наголошує на те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Також матеріали справи містять довідку № 869 від 27.07.2020 року КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорськ», згідно якої ОСОБА_1 перебуває в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання не уточнених психоактичних речовин (а.с.5).
Між тим вказана довідка (висновок) не містять підпису ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 та лікар ОСОБА_4 вказали, що ОСОБА_1 не підписував вказану довідку, відмовився від її підписання, однак матеріали справи також не містить і акту відмови ОСОБА_1 від підпису в акті.
Нормативним актом, який регулює порядок проходження огляду на факт встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858. (надалі - Інструкція № 1452/735).
Це підтверджено роз`ясненням, викладеним в листі Департаменту реформ та розвитку медичної допомоги МОЗ України від 21.06.2013 року № 3.22-17/327/18254, де зазначено, що відповідно до чинного законодавства України порядок огляду на стан сп`яніння регламентується постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та наказом МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/600 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» зареєстрований в МЮ України 6.10.2009 року. Таким чином, до правовідносин, що склались в даному провадженні про адміністративне правопорушення, можливо застосувати положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до положень розділу III цієї Інструкції: 3. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. 4. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. 8. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. 9. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 12. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. 13. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. 15. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. 16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акту медичного огляду. 18.Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». 22.Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
В судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідчення в повному обсязі (здачі біоречовин (сечі), від продуття алкотестера), а тому йому довелось встановити діагноз - «гостра інтоксикація внаслідок вживання неуточнених психоактивних речовин». Точно вказати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння був ОСОБА_1 він не може, оскільки ОСОБА_1 не пройшов обстеження в повному обсязі та відмовився від його проходження.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, вказані відомості, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ці відомості мають суттєве значення, оскільки забезпечують індивідуалізацію адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
В протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, зазначено, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби згідно довідки № 869 КЛПУ Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ від 27.07.2020 року з ознаками гострої інтоксикації внаслідок вживання не уточнених психотропних речовин.
Однак довідка була складена лікарем наркологом ОСОБА_4 лише за зовнішніми ознаками, медичне освідування за допомогою спеціальних технічних засобів або відібрання аналізів крові чи сечі не провадилось, про що підтвердив лікар в судовому засіданні та налогосив, що ОСОБА_1 фактично відмовився в повному обсязі пройти обстеження.
В протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення адміністративне правопорушення, що передбачено диспозицією ч.3 ст. 172 - 20 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Більш того, згідно в довідки № 869 КЛПУ Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ від 27.07.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання не уточнених психоактивних речовин, тоді як в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані інтоксикації внаслідок вживання психотропних речовин.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
В своїй прецедентній практиці, даючи тлумачення Конвенції, Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту d пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування.
Як висновок Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі Корнєв і Карпенко проти України).
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити вказані недоліки протоколу.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Згідно ч.2 ст.33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення має бути врахована особа порушника, майновий стан, обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність. Протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.
Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд вважає необхідним провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Керуючись ст. ст. 172-20 ч.3, 247, 268 КпАП України, суд,

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. М.Лапченко