"21" жовтня 2020 р. Справа № 363/3270/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2020 року о 03 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Овруч 41 км., ОСОБА_1 керував легковим автомобілем Opel Ascona днз. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився 15 серпня 2020 року о 03 год. 50 хв. за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest «Drager 6820» в присутності двох свідків. Результат тесту встановив 2,08 ‰ (проміле) алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі, що підтверджується відповідним тест-чеком № 382.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 безпосередньо в суді обставини викладені у протоколі підтвердив та повідомив, що того дня дійсно вживав алкогольний напій пиво. Посварившись з дружиною сів за кермо легкового автомобіля Opel Ascona днз. НОМЕР_1 та поїхав з дому. В цей час був зупинений працівниками поліції та на їх вимогу пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Разом з тим ОСОБА_1 в суді ствердив, що відносно нього поліцейські винесли також постанову про керування легковим автомобілем без наявної у нього відповідної категорії, оскільки він отримував посвідчення водія лише на право керування транспортними засобами категорії С.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Основними доказами по справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення є протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 436398, копія постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАА № 207288 від 15.08.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, розпискою ОСОБА_5 від 15.08.2020 року, витягом з ІПС МВС України «Армор», тест чеком № 382, а також копією посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП України передбачає в тому числі і керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення передбачає умисну форму провини.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

Отже, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні усі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у вчиненому правопорушенні, в тому, що він керував трансопртним засобом у стані алкогольного сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 скоїв грубе правопорушення, яке у разі не виявлення його працівниками поліції, могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з посвідчення водія серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав право керування лише вантажними автомобілями (призначеними для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів) категорія С) та дозволу на керування легковими автомобілями, зокрема Opel Ascona днз. НОМЕР_1 про який йде мова у протоколі та відноситься до категорії В, не отримував.

Зазначене у повній мірі узгоджується зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАА № 207288 від 15.08.2020 року, якою того ж дня ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом Opel Ascona днз. НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії В не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки рух та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

На підставі викладеного, суд вважає, що особу не можливо позбавити спеціального права у виді позбавлення права керування транспортними засобами, якщо у цієї особи таке право не виникало.

Диспозиція та санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння інших осіб у виді штрафу.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника, який щиро покаявся у вчиненому.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя