П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2020 р. Справа № 596/848/20

Провадження № 3/596/400/2020

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Перцової В.В., захисника адвоката Череватого П.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працює, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474, який складено 25.05.2020 року о 10 год. 10 хв., 25 травня 2020 року о 10 год. 03 хв. ОСОБА_1 по вул. Богдана Лепкого в смт. Гусятин Гусятинського району керував автомобілем OPEL ASTRA р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судові засідання 22.06.2020 року, 06.07.2020 року, 29.07.2020 року, 03.08.2020 року, 16.09.2020 року не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся за місцем проживання, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. 03.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі. Вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, просить закрити провадження в справі.

При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення захисник адвокат Череватий П.М. заявив клопотання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постановою судді від 29.07.2020 року, в задоволенні клопотання захисника Череватого П.М. про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, відмовлено.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. заявив клопотання про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності, а також у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, приходжу до наступних висновків.

Як убачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474, який складено 25.05.2020 року о 10 год. 10 хв., 25 травня 2020 року о 10 год. 03 хв. ОСОБА_1 по вул. Богдана Лепкого в смт. Гусятин Гусятинського району керував автомобілем OPEL ASTRA р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с.1).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт звернення до поліцейських особи з повідомленням про причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення або порушень ПДР України та слугували б підставою для зупинки транспортного засобу.

На думку суду, долучена до матеріалів справи постанова серії БАА №299490 від 25.05.2020 року, складена поліцейським СРПП Гусятинського ВПГУНП в Тернопільській області Боднарчуком О.І., якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.126, ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП, не є доказом правомірності зупинки транспортного засобу, оскільки адміністративні правопорушення встановлені постановою виявлені поліцейським вже після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Як встановлено, до матеріалів справи долучено роздруківку електронного рапорту від 25.05.2020 року (введений в ЄО 25.05.2020 року о 10 год. 38 хв.). Із змісту рапорту слідує, що 25.05.2020 року о 10 год. 33 хв. надійшло повідомлення від капрала поліції Гусятинського ВП Логвина Н.М. про те, що в смт. Гусятин під час несення служби до них звернувся невідомий чоловік та повідомив, що водій автомобіля марки Опель Астра керує в стані алкогольного сп`яніння.

Відомості про вказаний доказ в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474 від 25.05.2020 року, в графі «до протоколу додаються» відсутні. Зазначений у рапорті номер складеного протоколу про адміністративне правопорушення (№ 052473), час складання адміністративного протоколу (25.05.2020 року о 08 год. 10 хв.), час вчинення адміністративного правопорушення (25.05.2020 року 10 год. 33 хв) не відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474, який складено 25.05.2020 року о 10 год. 10 хв. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та направлено на розгляд суду.

Суд приходить до висновку, що у розумінні ст. 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом, який би підтверджував причетність водія ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, чи факту порушення ним Правил дорожнього руху України.

З врахуванням наведеного вважаю обґрунтовуваними доводи захисника адвоката Череватого П.М. щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували причетність водія ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, чи факту порушення Правил дорожнього руху України, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу працівниками поліції згідно зі ст.35 Закону України "Про національну поліцію", якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав, тому протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474, який складено 25.05.2020 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, є недопустимим доказом.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 25.05.2020 року.

Однак, вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130 КУпАП, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17, адміністративне провадження № К/9901/2047/18.

При цьому судом було здійснено усі можливі заходи, направлені на виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання.

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474 від 25.05.2020 року додано відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

На думку суду зазначений відеозапис не є належним та допустимим доказом з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, кожній нагрудній відеокамері (відеореєстратору) присвоюється ідентифікаційний номер.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна, зокрема, містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати та виконати вимоги ст. 283 КУпАП при винесенні відповідної постанови за наслідками розгляду справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року в справі №524/5536/17, викладено правову позицію, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Під час перегляду наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що датою відеозапису є 26.01.2017 року, часом проведення запису 16 год. 48 хв. - 17 год. 22 хв. Однак, зазначена дата та час суперечить даним, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№052474, складеного 25.05.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного є обґрунтованими доводи сторони захисту щодо визнання зазначеного відеозапису недопустимим доказом.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Твердження сторони захисту щодо відсутності у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження, суд визнає необґрунтованими.

Так, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, ч.1 ст. 130, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк